Справа № 758/3809/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 рокуПодільський районний суд міста Києва у складі головуючої-судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимими доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001775 від 22 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

26 червня 2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами: протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 22.11.2019 року та висновку експерта за № 042-171-2020, оскільки слідчий безпідставно зазначив у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2019 року про вилучення під час обшуку ОСОБА_7 із правої зовнішньої кишені куртки темно-синього кольору предмет, ззовні схожий на ніж з написом Ganzo G739 440C. Обшук ОСОБА_7 , який відбувся 22.11.2019 року, в силу ч. 6 ст. 107 КПК України, є недійсною процесуальною дією. Таким чином, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2019 року, є очевидно недопустимим доказом. В подальшому вказаний ніж був використаний під час проведення судової-медичної експертизи. Таким чином, висновок експерта є також очевидно недопустимим доказом, оскільки він був здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами протоколу затримання ОСОБА_7 від 22.11.2019 та висновку експерта №071-5-2020, від вимоги про визнання недопустимим доказом висновку експерта № 042-171-2020 відмовився.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання захисника, вказав, що клопотання, заявлене захисником є безпідставним та невмотивованим.

Потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення клопотання захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дійшла наступного висновку.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

На час розгляду даного клопотання конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, крім того, оцінка судом законності проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих слідчим чи прокурором рішень виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, наведені у клопотанні захисника підлягають дослідженню та оцінці судом під час ухвалення остаточного рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 89, 331, 350, 358, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимими доказами протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2019 та висновку експерта №071-5-2020 від 17.02.2020 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001775 від 22 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, відмовити.

Вирішити питання недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК України, з урахуванням всіх досліджених судом доказів в нарадчій кімнаті під час прийняття остаточного рішення у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1