Справа № 585/195/25
Номер провадження 1-кп/585/252/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0001055 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3783-IX від 05.06.2024) та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3633-IX від 11.04.2024) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 та № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022, на території України оголошено повну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності Указу Президента України №65/2022, а також Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №342/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 25 травня 2022 року на 90 діб. В подальшому строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено.

Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3902-IX від 20.08.2024), військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (зі змінами і доповненнями в редакції закону № 3902-IX від 20.08.2024), призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У зв`язку з проведенням загальної мобілізації на території України до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , було викликано ОСОБА_3 , для перевірки та уточнення його облікових даних, оскільки останній є військовозобов`язаним, перебував на обліку та раніше військову службу не проходив.

З метою визначення придатності до військової служби ОСОБА_3 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Згідно карти обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_3 № 3883 від 21.11.2024, яку військово-лікарською комісією було надано на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 був визнаний придатним до військової служби, згідно вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами та доповненнями), про що медичною комісією складено довідку № 165 від 21.11.2024.

З метою комплектування Збройних сил України, військовозобов`язаного ОСОБА_3 шляхом вручення повістки на відправку та мобілізаційного розпорядження, було викликано, згідно чого останній був зобов`язаний прибути 11.12.2024 о 17 год. 00 хв. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для відправлення в складі команди НОМЕР_1 до військової частини для подальшого проходження військової служби.

Незважаючи на це, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а саме останнім відповідних підтверджуючих документів, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (зі змінами в редакції закону № 3633-IX від 11.04.2024) до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано не було, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 цього ж Закону, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин не прибув у вказаний час, а саме о 17 год. 00 хв. 11.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не повідомивши заздалегідь та в подальшому про поважні причини свого неприбуття, тим самим ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Не зупинившись на скоєному, та, не маючи наміру проходити військову службу по мобілізації, ОСОБА_3 повторно вчинив дії, спрямовані на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації за наступних обставин.

Так, з метою комплектування Збройних сил України, військовозобов`язаного ОСОБА_3 шляхом вручення повістки на відправку та мобілізаційного розпорядження, було викликано, згідно чого останній був зобов`язаний прибути 28.12.2024 о 09 год. 00 хв. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для відправлення в складі команди НОМЕР_2 до військової частини для подальшого проходження військової служби.

Незважаючи на це, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а саме останнім відповідних підтверджуючих документів, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (зі змінами в редакції закону № 3633-IX від 11.04.2024) до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано не було, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 цього ж Закону, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин не прибув у вказаний час, а саме о 09 год. 00 хв. 28.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не повідомивши заздалегідь та в подальшому про поважні причини свого неприбуття, тим самим ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.

В такий спосіб, ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та обізнаним про його призов під час мобілізації, з метою ухилення від призову на військову службу, без поважних причин, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, повторно ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_3 з прямим умислом вчинив дії, передбачені диспозицією ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_4 у судових дебатах, проаналізувавши обставини справи, висловив думку, що стороною обвинувачення вина ОСОБА_3 доведена повністю та просив призначити покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному розкаявся та пояснив, що отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11 грудня 2024 року на 17 год. 00 хв. Пояснив працівникам військомату, що добиратися йому у місто немає на чому, тому до військомату не з`явився. Потім приїхали працівники військомату за місцем його проживання в АДРЕСА_2 , і вручили йому повістку на ранок наступного дня. У військомат він знову не з`явився, бо не було на кого залишити дітей співмешканки. Пізніше теж не з`явився, бо якщо його заберуть воювати, то нікому буде за дітьми і господарством доглядати. ВЛК пройшов, за її результатами визнаний придатним до військової служби. Висновок ВЛК не оскаржував.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у формі прямого умислу у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України - (ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період) стороною обвинувачення доведена повністю поза розумним сумнівом.

При призначенні обвинуваченому покарання, відповідно до вимог статті 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, на підстав ст. 66 КК України, суд відносить те, що ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2 статті 50 КК України).

Враховуючи також обставини справи - відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с.24), позитивно характеризуються за місцем проживання (а.с. 23), під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.25), суд вважає, можливим призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ст. 336 КК України - обмеження волі строком на один рік.

Таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи поведінку обвинуваченого під час розгляду справи, обрану міру покарання, з метою забезпечення виконання покарання у виді обмеження волі, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Витрати по справі відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Обрати ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі Роменського району Сумської області без дозволу прокурора та/або суду;

2) повідомляти прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1