Номер провадження № 1-кп/756/800/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 05.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001445, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя,

громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 29.12.2015 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 12.09.2018 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;

- 26.10.2021 Корабельним районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;

- 01.07.2024 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- 11.09.2024 Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

03.04.2023, у період часу з 20:28 по 21:15 год. ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, поєднаний із проникненням до іншого приміщення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до офісного приміщення № НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_3 , належного ФОП « ОСОБА_8 », звідки таємно викрав майно, а саме: ноутбук марки НР модель «15bw001ur», чорного кольору, серійний номер CND72064SH, вартістю 6 700 грн.; ноутбук марки НР моделі «250 G3» (JOY21EA) чорного кольору, серійний номер CND43815NZ, вартістю 4 300 грн.; ноутбук марки НР моделі «Pro Book 4535S», сірого кольору, серійний номер CNU2011YLN, вартістю 5 230 грн.; ноутбук марки НР моделі «Pro Book 4540S» (B7A52EA), сірого кольору, серійний номер 2CE3252LPS, вартістю 5 949 грн.; зарядний пристрій «АС ADAPTOR PP014L», 90W, чорного кольору, вартістю 394 грн., на загальну вартість 22 573 грн., яке належить ФОП « ОСОБА_8 » та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_6 , спричинив ФОП « ОСОБА_8 » майнову шкоду на загальну суму 22 573 гривень.

Отже, ОСОБА_6 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 03.04.2023, ввечері перебував біля станції метро «Почайна», де вирішив вчинити крадіжку із офісного приміщення, куди проник шляхом відкриття пластикового вікна, яке було без решіток. В приміщенні офісу він виявив 4 ноутбука, мобільний зарядний пристрій, якими заволодів та поїхав додому на таксі, де все залишив викрадене майно. Вранці наступного дня він поїхав на ринок «Караваєві дачі», де збув 3 ноутбука, а 1 залишився вдома. Через деякий час його затримала за вчинення іншого злочину та він розповів про обставини вчинення даної крадіжки та добровільно видав ноутбук, що зберігав вдома. У вчиненому розкаюється, вчинив злочин через матеріальні труднощі.

Захисник в судовому засіданні підтримала думку свого підзахисного, просив суд призначити покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 без його участі.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що беззаперечно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, із застосуванням вимог ст. 70 ч.1,4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2024 та вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 11.09.2024, остаточно призначити покарання у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі. Вирішити питання щодо речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК та стягнути з обвинуваченого витрати за залучення експертів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченого та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Вид та вартість майна, яким заволодів обвинувачений, наслідки вчинення злочину, зокрема, відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченого, яка не заявляв цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, але неодноразово судимий, не має законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначивши покарання, у виді позбавлення строком на 5 років 1 місяць.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2024 до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 11.09.2024 до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, злочин за цим вироком учинив до постановлення зазначених вироків, а отже покарання слід призначити в порядку ч. 1, 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворих, остаточно призначивши покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на на 5 років 1 місяць.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Суд призначає покарання на підставі внутрішнього переконання і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовано запобіжний захід та не вбачає потреби обирати його до набрання вироком законної сили. Водночас, суд вважає за необхідне, зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 11.09.2024 починаючи з 20.10.2023 до 01.07.2024, відповідно до вимог ст.72 КК України.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 2323/23 від 05.04.2023 у сумі 340 грн., на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/41675-ФП від 17.11.2023 у сумі 3824 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01.07.2024 та у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 11.09.2024, більш суворим покаранням в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, призначеного цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , починаючи з 20.10.2023 до 01.07.2024, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України, одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 2323/23 від 05.04.2023 у сумі 340 грн., на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/41675-ФП від 17.11.2023 у сумі 3824 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази: - два ноутбуки в корпусі сірого кольору марки НР CT6BSLPCYRU1P7Y8, CT6BS4PCEB74R4EW, два ноутбуки чорного та метно-сірого кольорів марки НР CT6DXZROSW46VGJQ, CT6GGSRC19J75OAQ, один з`єднувальний шнур зарядний пристрій чорного кольору, які передано на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_8 » - залишити в володінні останнього;

- характеризуючі данні до ноутбуку з серійним номером 2CE3252LPS, характеризуючі данні до ноутбуку з серійним номером CNU2011YLN, характеризуючі данні до ноутбуку з серійним номером CND43815NZ, які перебувають в матеріалах кримінального провадження № 0001445 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск із відеозаписами за 03.04.2023 з камер відеоспостереження, за адресою: АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск із відеозаписами за 03.04.2023 з камер відеоспостереження, за адресою: АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск, з написом «Вх.11184, вих 7822/Т» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1