Справа № 450/32/25 Провадження № 1-кс/450/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

"06" січня 2025 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Гірник-Селидове, Донецької обл., не інваліду, з середньою освітою, не працюючому, який не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадження слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло клопотання слідчої СВ ВП № 3 ЛРУП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 06.01.2025 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали та просять його задоволити, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, раніше судимий, востаннє 22.07.2024 Дружківським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 74 КК України звільнений від відбування покарання, якому 05.01.2025 року ВП № 3 ЛРУП ГУ НП у Львівській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та такий підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, можливо вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому приходячи до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, просять обрати запобіжний захід у виді тримання під-вартою із визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 гривень, строком на 60 діб.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, оскільки такий вид запобіжного заходу є занадто суворим, оскільки підозрюваний вину визнає, самостійно з`являється на вимогу суду, не ухиляється та сприяє слідству. Просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний поклався на розсуд суду щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання, встановлено такі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання слідчого.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 04 січня 2025 року приблизно о 09 годині 00 хвилин право мірно перебуваючи у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи протиправно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно, шляхом вільного доступу викрав з підвального приміщення велосипед марки «Norco» моделі «Shore», білого кольору, вартість якого становить 24 000 гривень та велосипед «Giant» моделі «boulder» сіро червоного кольору, який знаходився на подвір`ї біля житлового будинку, вартість якого становить 6000 гривень, які належали ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 30 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в країні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відтак, Указом Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався, востаннє 29 жовтня 2024 року Указом Президента України №4024-ІX, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

04.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000036 внесено відповідні відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05.01.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У відповідності до ч. 3 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до злочину середньої тяжкості тяжкого.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 , вину у інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілих та свідків, чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до Європейського суду з прав людини заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Європейському суді з прав людини та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст.206 КПК України.

Цим же листом рекомендується при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення підтверджується отриманими у провадженні доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.01.2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.01.2025 року; протоколом огляду місця події від 04.01.2025 року, в ході якого вилучено речові докази (велосипед марки «Giant» моделі «boulder» металева рама якого сіро червоного кольору та велосипед марки «Norco» моделі «Shore», рама якого білого кольору).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є особою, яка офіційно не працює, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, якому оголошено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тому такий, перебуваючи на волі, матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку щодо підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначення розміру застави.

На думку суду є необхідним визначити підозрюваному заставу, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який є злочином проти власності, середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, застава визначається у розмірі у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (107 360,00 грн.), що відповідає п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 182, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб із визначенням застави задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який не має постійного місця проживання, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з моменту фактичного затримання та обмеження у здійсненні права на вільне пересування, зокрема з 04 січня 2025 року до 04 березня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Із моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_5 буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1