Провадження № 1-кп/524/319/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ( в режимі відео конференції),

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці судове засідання кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0002775 від 14.11.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, українця, гр. України, освіта середня, військовослужбовець за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду водія 3 роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 6-го батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?10.05.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

?07.06.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2019 року постановлено виконувати окремо.

?20.06.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2019 року постановлено виконувати окремо.

?23.12.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання , визначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 року, більш суворим покаранням, визначеним вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2029 року, остаточно визначено покарання ОСОБА_5 у виді п`яти років позбавлення волі.

?26.07.2021 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду ОСОБА_5 звільнено від покарання призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2021 року у зв`язку з закінченням іспитового строку.

?28.10.2021 року ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від відбування покарання призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 року ( з урахуванням ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області це покарання складає 5 років позбавлення волі) на не відбутий строк, який складає 2 роки 4 місяці 27 днів.

обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК Українипри таких обставинах.

08.11.2023 року, у вечірній час, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у квартирі своєї знайомої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , помітив в шафі, що заходиться у спальній кімнаті, золоту обручку та ключі від квартири в якій перебував. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на крадіжку вказаної обручки та ключів від квартири.

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_5 упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, діючи в повторно в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав електронний ключ від квартири та обручку 585° пробою вагою 3,220 г вартість якої, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № СЕ 19/117-24/20286-ТВ від 20.11.2024 року становить 7760,19 грн., яка належить ОСОБА_7 , спричинивши останній майнової школи на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_5 із викраденим електронним ключем та обручкою покинув місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій стороні матеріальної шкоди на суму 7760,19 грн.

В послідуючому, продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 11.11.2023 року з 08 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, діючи в повторно в умовах воєнного стану, упевнившись, що ОСОБА_6 немає вдома, за допомогою ключа викраденого 08.11.2023 року таємно проник до житла адресою: АДРЕСА_1 звідки викрав вироби з золота, які належать ОСОБА_6 , а саме: каблучку проби 750° загальною вагою 1,61 г, вставки 0,01 г. чиста 1,60 г, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № CE-19/117-24/20290-ТВ від 20.11.2024 року, становить 2651.42 грн., каблучку 585 ° проби вагою 5,72 г, вставки 1,88 г, чиста 3,84 г, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № CE-19/117-24/20287-ТВ від 20.11.2024 року, становить 4963,47 грн., обручка 585 ° проби вагою 4,15 г, чиста 3,7 г. вартість якої, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №CE-19/117-24/20290-ТВ від 20.11.2024 року становить 4782,51 грн.

В подальшому ОСОБА_5 із викраденими золотими прикрасами покинув місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 12397,4 грн.

Також, відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» зобов?яують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок: беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків він зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України, зокрема Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024 року з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Однак, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, які зобов?язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, по проходить службу за контрактом, перебуваючи на посаді водія 3 роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 6 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 червня 2023 року близько 08 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, та час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

10 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 16 червня 2023 року солдат ОСОБА_5 умисно залишив місце служби за адресою: АДРЕСА_2 , тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану та незаконного перебував за її межами до 10 вересня 2024 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив на запитання прокурора, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив зазначені кримінальні правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, не заперечував, що умисно залишив місце служби за адресою: АДРЕСА_2 , тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану та час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану та незаконного перебував за її межами до 10 вересня 2024 року.

Потерпіла ОСОБА_6 будучи допитаною в судовому засіданні суду повідомила, що вона раніше була знайома з обвинуваченим, добровільно сама запросила його до себе додому, а в подальшому виявила крадіжку золотих прикрас. У цій крадіжці потерпіла запідозрила ОСОБА_5 та звернулася до правоохоронних органів. На даний час матеріальні збитки потерпілій частково відшкодовані, тому вона не наполягає на суворому покаранні.

Суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та переконався у істинності і добровільності його позиції щодо визнання ним своєї вини. Судом роз`яснено учасникам судового розгляду, що вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які ніким не оспорюються під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, виконавши вимоги ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку прокурора, захисника, які пояснили, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів. Суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає що у діяннях ОСОБА_5 наявний склад кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується. Його винуватість доведено поза "розумним сумнівом".

Діяння обвинуваченого ОСОБА_5 за першим епізодом від 08.11.2023 року суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_5 за другим епізодом від 16.06.2023 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно медичних довідок обвинувачений на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, частково відшкодував матеріальні збитки потерпілій, військовослужбовець, проходив військову службу за контрактом, характеристику з місця служби, згідно якої характеризується як посередній військовослужбовець, до службових обов`язків відноситься безвідпоовідально. Поряд з цим, суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчинених ним кримінальних правопорушень, зокрема, щодо повного визнання ним вини, засудження обвинуваченим своєї поведінки, його процесуальну поведінку під час судового розгляду справи.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст.407 КК України, суд застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, за які засуджується цим вироком у період умовно-дострокового звільнення (не відбутого покарання) за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 року, остаточне покарання ОСОБА_5 суд призначає на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 року до покарання призначеного за цим вироком.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно рахувати з часу його фактичного затримання по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002775, тобто з 29.10.2024 року.

Арешт майна, що накладений ухвалами слідчих суддів Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.11.2023 року, 20.11.2023 року та 07.02.2024 року на тимчасово вилучене майно необхідно скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати розподіляються відповідно до ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст.407 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років;

- за ч.5 ст.407 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 року до покарання призначеного за цим вироком та всього до відбуття визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання по даному кримінальному провадженню, тобто з 29.10.2024 року.

Арешт майна, що накладений ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.11.2023 року, 20.11.2023 року, 07.02.2024 року на тимчасово вилучене майно - скасувати.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 7798 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази, що зберігаються в кімнаті речових доказів Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області: золоту каблучку, золоту каблучку з камінцем світло-сірого кольору, електронний ключ з двома кнопками, коробку червоного кольору, коробку темно-коричневого кольору з написом «Золотий вік» ювелірного заводу, чашку керамічну чорного кольору з ручкою повернути потерпілій ОСОБА_6 , договір фінансового кредиту під заставу № -к7 від 11.11.2023 року; опис з квитанції (про прийом) заставленого майна № П 1 від 10.11.2023 року; договір фінансового кредиту під заставу № К 7 від 12.11.2023; специфікація (прийняття предмету застави) № 23; специфікація від 16.11.2023 №1 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8