Справа № 462/364/25
провадження 1-кп/462/277/25
У Х В А Л А

23 січня 2025 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.28- ч.2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

прокурор, звернувся до суду з клопотанням про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, покликаючись на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, так як злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, та у разі доведення його вини ОСОБА_6 , загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Також на переконання сторони обвинувачення ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти таким ризикам, тому просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник та обвинувачений заперечили проти клопотання про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою покликаючись на те, що ОСОБА_6 , не має жодних намірів порушувати будь-які зобов`язання перед судом, а ризики, що зазначені стороною обвинувачення є необгрунтованими. Просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри, на даний час, не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність таких ризиків.

Так, суд враховує специфіку кримінального правопорушення, за яким складено обвинувальний акт, конкретні обставини, мотиви, час і місце скоєння такого та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також судом приймається до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово суджений, неодружений, без місця реєстрації, офіційно не працевлаштований та не займається суспільно-корисною працею, не має постійного законного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього достатніх соціально-стримуючих факторів.

Крім того, під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України. Відтак, в цій частині поданого клопотання суд приходить до переконання про необхідність його задоволення.

В той же час, щодо прохання сторони обвинувачення не застосовувати відносно обвинуваченого без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд зазначає наступне. Так, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, що згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, альтернативне не визначення розміру застави є правом суду, а таке рішення приймається із врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України.

Клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою взагалі не містить жодних доводів щодо доцільності не визначення обвинуваченому альтернативного розміру застави.

Суд звертає увагу, що тривале та безальтернативне тримання особи під вартою, протиправність дій якої не підтверджена вироком суду, може вважатись виправданим лише за виняткових умов.

Враховуючи наведене, за не доведеності виняткових обставин для безальтернативного тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає, що йому слід визначити альтернативну заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 грн.

На переконання суду, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов?язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на потерпілих та свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, при внесенні застави, суд приходить до переконання, що слід покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що забезпечить дієвість кримінального провадження та процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 / ІНФОРМАЦІЯ_1 / терміном на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Заставу ОСОБА_6 визначити в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 /сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент.

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі обвинуваченого ОСОБА_6 зобов`язати:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з м. Львова та Львівської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

-здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_6 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить правила носіння електронного засобу контролю та інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1