ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5183/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/405/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.186 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку російської федерації, Бєлгородської області, м.Новий Оскол, громадянку України, ромської національності, не одружену, не працюючу, без освіти, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дати ухвалення даного вироку.

Зараховано ОСОБА_7 у строк призначеного покарання за даним вироком термін її попереднього ув`язнення з 14 березня 2022 року по 20 червня 2022 року та з 06 лютого 2024 року по дату ухвалення даного вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У справі вирішено питання арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду, Верховною Радою України 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Статтею 41 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також що право приватної власності є непорушним.

Проте, ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки та права, як громадянина України, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустила їх порушення та вчинила злочин проти власності за наступних обставин.

14.03.2022 року, близько 09 години 30 хвилин у ОСОБА_7 , яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, перебуваючи по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна у громадянки ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 14.03.2022 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, підійшла до потерпілої ОСОБА_11 , яка в цей час перебувала поблизу будівлі КНП «Тернопільського обласного центру соціально-небезпечних захворювань», що за адресою: вул. Тролейбусна, 14, м. Тернопіль, та відкрито, засунувши руку до сумки останньої, яка знаходилась на плечі, викрала грошові кошти у сумі 5 000 гривень, купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень.

Після цього ОСОБА_7 , не зважаючи на крики ОСОБА_11 про припинення злочинних дій, заволодівши грошовими коштами останньої, покинула місце вчинення злочину та, в подальшому, розпорядилась викраденими коштами на власний розсуд, чим завдала матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 5000 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції.

Вважає, що вказаний вирок суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки немає прямих доказів її винуватості.

Посилається на те, що вона є ромської національності, тому під час розгляду справи неодноразово подавала клопотання про те, що їй потрібен перекладач, оскільки не розуміє українську мову.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п.1,3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки долученим доказам, невірно оцінив обставини справи та допустив ряд порушень норм процесуального права.

Вказує, що свідок ОСОБА_12 не була допитана в судовому засіданні.

Наголошує на тому, що потерпіла в своїх показаннях зазначила, що за нею слідували дві жінки ромської національності і хтось проник в її сумку та викрав гроші, проте хто викрав гроші потерпіла не повідомила.

Вважає, що протокол впізнання, проведений за участі потерпілої ОСОБА_11 не може бути доказом вини обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки потерпіла не вказала особу, яка витягнула у неї гроші.

Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , вказавши, що вони плутались в показаннях.

Вказує, що покази свідка ОСОБА_15 не підтверджують вину ОСОБА_7 , оскільки обвинувачена не заперечувала, що він її привіз на таксі, проте інших відомостей, що стосуються події грабежу, свідок не повідомив.

Апелянт вважає, що зібрані докази у кримінальному провадженні не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 ..

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_7 , в судових дебатах її захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, просять їх задовольнити, в судових дебатах прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої доводи, що суд під час розгляду кримінального провадження допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначаючи про порушення права обвинуваченої ОСОБА_7 користуватися послугами перекладача під час судового розгляду в суді першої інстанції, заслуговують на увагу.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачена неодноразово заявляла такі клопотання під час судового розгляду.

Статтею 10 Конституції України передбачено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з вимогами пп. «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Під час вирішення питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє або недостатньо володіє державною мовою, хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись у цьому питанні.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пп. «е» п. 3 ст. 6 ) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна вести свій захист і висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою таких обставин за Конвенцією та практикою ЄСПЛ визначено, зокрема, тривалість проживання у державі, ведення судочинства, рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Приймаючи рішення про можливість завершення розгляду справи без участі перекладача, суд першої інстанції вказав, що обвинувачена перекладача не потребує, оскільки довший час проживає в Україні та в достатній мірі володіє державною мовою.

Відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.09.24 року судовий розгляд здійснювався без участі перекладача.

Разом з тим, з матеріалів провадження встановлено, що обвинувачена є уродженкою Російської Федерації, Бєлгородської області, м.Новий Оскол, ромської національності, без освіти.

В суді апеляційної інстанції висловлювалася російською мовою, вказувала, що не грамотна та зазначила, що не в повній мірі розуміє українську мову.

Встановлені при апеляційному розгляді обставини, свідчать про наявність порушення права ОСОБА_7 на захист, зокрема порушено її право користуватися допомогою перекладача, що є істотним порушенням КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що судове рішення скасовується в повному обсязі із-за порушень норм кримінального процесуального закону, інші доводи, які викладені обвинуваченою, її захисником у апеляційних скаргах слід перевірити суду при новому розгляді справи по суті.

Новий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи вимоги ст. 194 КПК України та, беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, у контексті даного кримінального провадження, з метою попередження ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.4 ст. 186 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 лютого 2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді