Справа №756/5773/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/6364/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком у кримінальному провадженні № 0003653 від 13.11.2017 року обвинувачених:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Старобільськ Луганської області, українку, громадянку України, не працюючу, з вищою освітою, вдову, раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК України, та виправдано у зв`язку з тим, що не доведено, що в її діянні є склад кримінальних правопорушень,

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Ревбинці Чорнобаївського районну Черкаської області, українця, громадянина України, працюючого офіційно на посаді начальника відділення № 1 (з обслуговування с. Пуща Водиця) слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві майор поліції, учасника бойових дій, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України та виправдано у зв`язку з тим, що не доведено, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, також визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Косенів Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, та виправдано у зв`язку з тим, що не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 року визначено склад колегії суддів: ОСОБА_2 (головуючий суддя), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

До початку апеляційного розгляду, у судовому засіданні суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід із підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Зокрема, посилаючись на те, що обвинуваченою у даному кримінальному провадженні серед інших є ОСОБА_6 , з батьком якої він особисто знайомий, що у свою чергу може викликати у сторін кримінального провадження сумніви в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_2 під час розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року і є безумовною підставою, яка, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, виключає участь судді ОСОБА_2 у розгляді даного судового провадження.

Обговоривши доводи заяви про самовідвід, колегія суддів приходить до висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Вказане положення закріплене в ч. 1 ст. 21 КПК України, яка кореспондується з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи наведені у заяві про самовідвід судді ОСОБА_2 підстави, у даному випадку стверджувалось про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду, що є предметом перевірки під час розгляду питання про самовідвід, необхідно звернути увагу на наступне.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Колегія суддів, у контексті викладеного, звертає увагу на те, що знайомство та спілкування судді ОСОБА_2 з батьком обвинуваченої ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , об`єктивно свідчить про наявність обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості судді ОСОБА_2 у цьому судовому провадженні.

Вказані обставини не викликають у судді ОСОБА_2 суб`єктивного ставлення до розгляду вказаного провадження, однак наявність спільного знайомого та спілкування з ним у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви в неупередженості судді ОСОБА_2 у цьому провадженні, навіть за умови постановлення чи ухвалення у справі судового рішення за будь-якою юридичною природою.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_2 відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву головуючого судді ОСОБА_2 про самовідвід - задовольнити.

Матеріали провадження під №756/5773/19 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , передати до відділу реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду для повторного автоматизованого розподілу судової справи в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя