У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 15 листопада 2024 року вих. № 15/11-1 (вх. №3905зкп від 20.11.2024)

У С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), та щодо зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга та доповнення до неї мотивовані тим, що скаржник звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2024, відомості по якій не внесені до ЄРДР, що підтверджено листом від 26.11.2024. Вважає, що уповноваженими особами ДБР допущено бездіяльність, у зв`язку із чим скаржник просить скаргу задовольнити, та зобов`язати внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник та його захисник вимоги скарги підтримали, при цьому послалися на лист ДБР від 26.11.2024, відповідно до якого відомості за наведеною заявою ОСОБА_3 до ЄРДР не внесені.

Представник ДБР заперечувала проти скарги.

Проаналізувавши доводи скарги та вивчивши надані матеріали, слід дійти такого висновку.

Як вбачається зі змісту скарги, скаржник звернувся до ДБР із заявою від 15.11.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України посилаючись на наступні обставини.

Головним слідчим управлінням Національної поліції в м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №00001320 від 20.11.2023 у якому ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, яке спрямовано до суду для розгляду

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №00001320 ОСОБА_3 стало відомо, що ухвалою Київського апеляційного суду від 11.12.2023 стороні обвинувачення надано дозвіл на використання інформації, яка була отримана в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі НСРД) у кримінальному провадженні №0001145 від 23.06.2020.

Вивченням вказаних матеріалів встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України (слідчий ОСОБА_6 ) здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0001145 від 23.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.4 ст.190, ч.4 ст.369 КК України, у якому на підставі ухвал слідчого судді Київського апеляційного суду, було проведено негласні слідчі (розшукові) дії за участю ОСОБА_7 , який був залучений для конфіденційного співробітництва.

ОСОБА_3 вважає, що зміст протоколів НСРД свідчить про вчинення працівниками СБ України, ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, а саме, про провокацію підкупу, тобто дії службової особи правоохоронних органів з підбурення на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції, обіцянки чи одержання такої вигоди, щоб потім викрити того, хто пропонував, обіцяв, надав неправомірну вигоду, або прийняв пропозицію, обіцянку чи одержав таку вигоду.

Відповідно до листа ДБР від 26.11.2024 відомості до ЄРДР за наведеною заявою не внесені у зв`язку із відсутністю об`єктивних обставин, які б свідчили про вчинення окремими особами кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із положеннями ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

При цьому, відповідно до вимог ч.1 та ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім того, вимогами ч.5 ст.214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відомості про кримінальне правопорушення, які викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості саме про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Дане твердження в повному обсязі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Разом з тим, слідчий суддя враховує і судову практику, викладену в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 №9?49/0/4?17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», відповідно до якого з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Водночас, обов`язок уповноваженої особи внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування без оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на переконання слідчого судді, не є безальтернативністю автоматичного початку досудового розслідування за кожною без виключення заявою, отриманою органом досудового розслідування.

Слідчий суддя розглядає скарги в порядку ч.1 ст.303 КПК України на підставі оцінки представлених йому відомостей та дій уповноваженої особи, яка розглядала заяву про внесення відомостей до ЄРДР, з точки зору права і кримінального процесуального закону. При цьому дії уповноваженої особи на внесення відомостей до ЄРДР, при отримання будь якого звернення полягають не лише у виконанні імперативних приписів, а і в оцінці певних обставин, зокрема з метою відмежування звернень, що явно не містять будь-яких вказівок на вчинення кримінального правопорушення.

У даному аспекті, на переконання слідчого судді, слід звернути увагу, що порушення питання щодо кримінального переслідування слідчого через здійснення ним повноважень як слідчого при проведенні досудового розслідування, за відсутності переконливих фактів щодо фальсифікації матеріалів справи, які формують доказову базу, не може свідчити про дотримання належної правової процедури, оскільки висновки органу досудового розслідування мають бути підтвердженні або спростовані в спосіб вже визначений процесуальним законом, зокрема відповідно шляхом ухвалення обвинувального чи виправдувального вироку у справі.

Отже, на думку слідчого судді, доводи заявника мають бути предметом дослідження судом при з`ясуванні фактичних обставин та перевірки їх доказами на відповідній стадії кримінального провадження з подальшою фіксацією таких юридичних фактів саме судовим рішенням, що, як наслідок, має призвести (за ініціативою зацікавлених осіб) до початку процедури перевірки дій конкретної процесуальної особи (слідчого/прокурора) на предмет наявності в її діях ознак кримінального правопорушення під час здійснення нею окремих дій в рамках досудового розслідування.

У даному конкретному випадку, слідчий суддя, дослідивши заяву ОСОБА_3 від 15.11.2024 про вчинення, на думку останнього, окремими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.370 КК України, дійшов висновку, що згадана заява не містять конкретних обставин, що можуть свідчити про наявність правових ознак протиправних дій наведених осіб в частині скоєння ними кримінальних правопорушень, на які містяться посилання у заяві про кримінальне правопорушення, а відтак, на переконання слідчого судді, відсутні правові підстави для задоволення даної скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 15 листопада 2024 року вих. № 15/11-1 (вх. №3905зкп від 20.11.2024).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1