Справа № 471/891/24
Провадження №1-кс/471/426/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р.

Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с-ще Братське клопотання про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження № 0000146 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000146 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, мотивуючи своє клопотання наступним.

В нічний час на 09.07.2024 невідома особа, таємно, в умовах воєнного стану, з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу здійснила крадіжку сейфу в якому знаходились грошові кошти в особливо великих розмірах, а саме: 28 тис. євро, 18 тис. доларів, 475 тис. грн., 1 міл. 800 тис. грн. та ювелірні вироби.

Відомості за даним фактом внесені до ЄРДР 09.07.2024 за №0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

26.11.2024 отримано ухвалу Братського районного суду на проведення обшуку автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а користувачем є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.11.2024 року в ході виконання ухвали слідчого судді проведено обшук вище вказаного автомобіля, за результатами якого виявлено та вилучено: коробку від мобільного телефону марки iPhone 7 Black 128 з ІМЕІ, аркуш А4 на якому мається друкований текст, та гарантійний талон, які поміщено до сейф пакету WAR1541733; сім карту 02 в картонному чохлі, та аркуш А4 на якому мається рукописний текст; два ключі від автомобіля марки «OPEL», які поміщено до сейф пакету WAR1126977; автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вилучене майно постановою слідчого визнано речовим доказом.

Наразі виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, для забезпечення інших завдань кримінального провадження, здійснення ряду слідчих дій.

Прокурор під час судового засідання підтримав клопотання, додатково пояснив, що наразі потерпіла провела впізнання особи ОСОБА_7 , а оскільки санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає конфіскацію майна, як вид покарання, то існують всі підстави для накладення арешту на вилучене майно.

Захисники під час судового засідання заперечували щодо задоволення клопотання з огляду на те, що ухвалою слідчого судді від 26.11.2024 року не було надано дозвіл на вилучення речей, вказаних у протоколі, вилучений транспортний засіб належить ОСОБА_6 , придбаний за її особисті кошти та не містить будь-яких відомостей, які мають доказове значення у справі. Отже, вилучені речі в своїй сукупності не є об`єктами злочинного походження, на речах відсутні сліди, які б свідчили про їх використання для вчинення злочину.

Повно та всебічно дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного.

Так, слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000146 09.07.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що в нічний час на 09.07.2024 року невідома особа, таємно, в умовах воєнного стану, з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу здійснила крадіжку сейфу, в якому знаходилися грошові кошти в особливо великих розмірах, а саме: 28 тис. євро, 18 тис. доларів США, 475 тис. грн.., 1 міл.800 тим. Грн.. та ювелірні вироби.

27.11.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 26.11.2024 року було проведено обшук транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

В ході виконання ухвали суду про проведення обшуку було виявлено та вилучено: коробку від мобільного телефону марки iPhone 7 Black 128 з ІМЕІ, аркуш А4 на якому мається друкований текст, та гарантійний талон, які поміщено до сейф пакету WAR1541733; сім карту 02 в картонному чохлі, та аркуш А4 на якому мається рукописний текст, які поміщено до сейф пакету WAR1127097; два ключі від автомобіля марки «OPEL», які поміщено до сейф пакету WAR1126977; автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 27.11.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, зокрема протоколу обшуку автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER від 27.11.2024 року вбачається, що під час обшуку даного автомобіля вилучено коробку від мобільного телефону марки iPhone 7 Black 128 з ІМЕІ, аркуш А4 на якому мається друкований текст, та гарантійний талон; сім карту 02 в картонному чохлі, та аркуш А4 на якому мається рукописний текст; два ключі від автомобіля марки «OPEL»; автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись із цим клопотанням прокурор просив накласти арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів, посилаючись на відповідність вилученого майна ознакам, визначених статтею 98 КПК України, в подальшому відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та для забезпечення інших завдань кримінального провадження.

У свою чергу, слідчий суддя вважає неналежними доводи прокурора у цій частині клопотання, так як ним не наведено підстав та обставин вважати вказане вище вилучене майно речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, наразі підозра у кримінальному провадження не пред`явлена, відсутній заявлений цивільний позов, також не наведено доводів які саме слідчі дії необхідно провести із залученням вилученого майна.

За змістом клопотання прокурора неможливо зрозуміти яким чином транспортний засіб автомобіль та інше вилучене майно, відноситься до кримінального провадження, які сліди зберіг на собі, чи є вказаний транспортний засіб та вилучені предмети, також предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

При цьому відсутні підстави вважати, що вказаний автомобіль міг бути здобутий незаконним шляхом, оскільки транспортний засіб придбано ОСОБА_6 15.12.2022 року.

З огляду на викладене, оскільки за загальним правилом, визначеним частиною третьою статті 132 КПК України, застосування заходу забезпечення кримінального провадження можливе лише тільки коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлося в клопотанні сторони обвинувачення, а накладення арешту, без з`ясування вище вказаних обставини може бути надмірним тягарем та перешкоджати реалізації власником майна гарантованих Конституцією України прав, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про арешт майна не обґрунтовано належним чином, а необхідність накладення арешту на вилучене майно не підтверджена належними засобами доказування.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує положення ст. 41 Конституції України, якими встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Крім того, Конвенція про захист прав і основоположних свобод, яка є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав та складовою якого є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення, визначає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

З урахуванням зазначеного, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може мати негативні наслідки для власника вилученого майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту-відмовити.

Вилучене майно, а саме: коробку від мобільного телефону марки iPhone 7 Black 128 з ІМЕІ, аркуш А4 на якому мається друкований текст, та гарантійний талон, які поміщено до сейф пакету WAR1541733, опечатано, зроблено записи, завірено підписами; сім карту О2 в картонному чохлі, та аркуш А4 на якому мається рукописний текст, які поміщено до сейф пакету WAR1127097, опечатано, зроблено записи, завірено підписами; два ключі від автомобіля марки «OPEL», які поміщено до сейф пакету WAR1126977, опечатано, зроблено записи, завірено підписами; автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а користувачем є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути законному володільцю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1