Справа № 357/26/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження №0002658 внесене до ЄРДР 01.07.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Обухівського району, Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

1) 26.10.2004 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 03.08.2005 року умовно-достроково на 11 місяців 20 днів;

2) 24.07.2006 року вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України на 1 рік 10 днів позбавлення волі. Звільнений 06.04.2007 року по відбуттю строку покарання;

3) 08.12.2008 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 395, ч. 3 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі;

4) 17.11.2009 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 377 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі;

5) 04.02.2010 року вироком Апеляційного суду Запорізької області за п.6, п. 12 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, на 15 років позбавлення волі. Звільнений 04.12.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2016 року, якою на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.07.2007 року по 04.03.2009 року та з 25.06.2009 року по 10.06.2010 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

в режимі відеоконференції

обвинувачений ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

30.06.2020 року, приблизно о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні тату салону «Black Art», що по вул. Театральна 12 в м. Біла Церква Київської області, помітив рюкзак з якого виднілися боксерські рукавиці та жіночу сумку чорного кольору та у нього виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, умисно, повторно, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, з дивану викрав спортивну сумку, в якій знаходились боксерські рукавиці професійні марки «Venum Elite Boxing White» 12 унцій, біло-чорного кольору, вартістю 2457 гривень 90 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_12 та жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_11 . Однак, ОСОБА_5 був викритий на місці вчинення злочину потерпілою ОСОБА_11 , яка вийшла з підсобного приміщення вказаного тату-салону та намагалась затримати останнього.

Втікаючи від потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, відкрито, заволодів спортивною сумкою, в якій знаходились боксерські рукавиці професійні марки «Venum Elite Boxing White» 12 унцій, біло-чорного кольору, вартістю 2457 гривень 90 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_12 та жіночою сумкою чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_11

ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 2457 гривень 90 копійок та потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, цивільні позови не визнав. Зазначив, що інкримінований йому злочин не вчиняв.В м. Біла Церква він не проживав, після звільнення він отримав спадок та мав намір продати будинок в Обухові та купити житло в м. Біла Церква. В м. Біла Церква в нього проживає знайома, яка повідомила йому, що продається частина будинку і він мав намір його придбати. Вважає, що потерпіла його оговорила, що слідчий корегував її поведінку. Стверджував, що свідки чи поняті це люди з наркозалежністю або алкогольною залежністю, яких брали з ринку і давали їм по 50 грн. Наголошував, що ОСОБА_13 проживав з дівчиною ОСОБА_14 , це штатні поняті працівників поліції. На ніч у ОСОБА_13 залишався лише 1 раз, коли був у нетверезому стані, приїхав до них приблизно о 2 годині ночі. До ОСОБА_13 приїздив, привозив продукти харчування, особистих речей у них не залишав, бо вони наркозалежні. Богомаз здав свій холодильник на металолом. Зазначив, що був у Богомаза 3-4 рази, злочинів там не скоював. Наголошував, що до нього застосовувалися незаконні методи ведення слідства, оскільки він нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, йому погрожували що дадуть йому ніж, який проходить по вбивству та він знову поїде. Вказував, що його схиляли до незаконної діяльності, коригували його поведінку, коли він не приїхав на зустріч, його подали в розшук. Зазначив, що його захисник, прізвища він не знає, звертався з відповідною заявою до ДБР. З приводу його показань під час слідчих експериментів, то йому казали що робити і де що показувати. Він не повідомляв свого захисника про те, що на нього чинили тиск під час слідчих експериментів. Стверджував, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 його оговорюють. Чому вони це роблять йому невідомо. На відео з тату салону не він, а інша особа, в схожому на його одязі. Раніше він судимий за вбивство, строк покарання відбув і ніяких викрадень майна не вчиняв.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів.

Показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює в тату салоні за адресою: АДРЕСА_3 . Через вікно бачила, як на вулиці чоловік говорив по телефону. Потім він зайшов до салону, взяв сумки. Вона вийшла з кімнати щоб помити руки. Коли виходила із санвузла, то цей чоловік уже йшов на неї обличчям. У нього в руках були її речі та ОСОБА_15 , вона сказала ей і він побіг, вона вийшла за ним, однак він швидко побіг і зник. Вона зателефонувала ОСОБА_15 , який викликав поліцію. Цього чоловіка вона добре роздивилася, також він був у кепці чорного кольору. Було впізнання по фотографіям, вона його впізнала по овалу лиця, бо добре роздивилася. Також, в судовому засіданні вказала на обвинуваченого ОСОБА_16 , як на чоловіка, який виходив з викраденими речами з тату салону. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Цивільний позов підтримала і просила задовольнити.

Показаннями допитаного потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, але це було вдень, йому зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що з тату салону викрали сумки з речами, які належать йому та їй. Тату студія це його місце роботи, ОСОБА_11 теж там працює. В той день його на роботі не було, працював з дому, дистанційно. Після дзвінка ОСОБА_17 він приїхав до тату-салону, однак особи, яка викрала речі вже там не було. Як все відбувалося він бачив по камері, там чітко видно, як ОСОБА_5 зайшов до салону, взяв сумки та пішов, добре видно обличчя. В нього ОСОБА_5 забрав рюкзак, в якому були боксерські перчатки, шкіряні перчатки без пальців та документи, також обвинувачений взяв і сумку ОСОБА_17 . Зазначає, що обвинуваченого раніше не бачив, лише по камерах та в судовому засіданні. Ствердив, що обвинувачений ОСОБА_18 , який присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції, це і є та особа, яка здійснила крадіжку, так як його обличчя було добре видно на камеру. Цивільний позов підтримав. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що вона проживала разом з ОСОБА_20 за адресою АДРЕСА_4 . Даний будинок належить матері ОСОБА_20 . Приблизно 3 чи 3,5 роки назад вона разом з ОСОБА_20 були на річці та зустріли там ОСОБА_5 , який йшов разом з ОСОБА_21 . Зазначає, що ОСОБА_5 приходив до них в гості, іноді залишався ночувати. Була ситуація, коли ОСОБА_5 проживав разом з ними. В один із днів, ввечері, години не пам`ятає, десь з 21 до 23, ОСОБА_5 приніс гарну жіночу шкіряну сумку з речами, гребінець, прокладки та подарував їй. Вона сумку залишила, що це за сумка вона в ОСОБА_5 не запитувала. Також зазначає, що ОСОБА_5 приносив ще рюкзачок з документами та теж залишив його за її адресою проживання, про це вона дізналася від ОСОБА_20 . Коли приїхали працівники поліції, то запитали звідки в неї сумка, яка лежала при вході, біля дзеркала, то вона пояснила, що її приніс ОСОБА_5 , показала її. Працівники поліції її вилучили. Рюкзак лежав в залі в тумбочці, там був паспорт та інші документи. Чому приїхали працівники поліції та чи надавалися їй якісь документи пояснити не може, пройшло багато часу, не пам`ятає. Зазначила, що якісь документи вона підписувала, що саме не пам`ятає.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив, що м. Біла Церква проживав по б-ру Олександрійському разом із ОСОБА_19 . З ОСОБА_5 знайомий, зустрічалися, він періодично приходив до нього додому, залишався ночувати, якийсь час проживав з ними, приносив речі. Одного разу, точної дати не пам`ятає, бо було давно, ОСОБА_5 приніс рюкзак і речі, були якісь документи. Що це за речі він в ОСОБА_5 не запитував. Не пам`ятає чи дарував ОСОБА_5 щось ОСОБА_19 , йому особисто він нічого не дарував. Пояснив, що коли прийшли працівники поліції до нього додому, то він їх пустив у квартиру. Запитали про речі ОСОБА_5 , він віддав рюкзак, пояснив працівникам поліції, що рюкзак не його, а ОСОБА_5 . Рюкзак забрали працівники поліції. Запевнив, що злочинів разом із ОСОБА_5 не вчиняв.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що внесено відомості до ЄРДР за № 0002658, про вчинення злочину, крім іншого, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 84-86 том №2).

Незважаючи на те, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру, суд приймає до уваги наявність вказаного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки з урахуванням положення ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто відповідно до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Рапортом інспектора Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_22 з якого убачається, що 30.06.2020 року о 11.55 год на службу 102 надійшло повідомлення, що 30.06.2020 року об 11.46 год. за адресою м. Біла Церква, вул. Театральна, 12 25-30 хвилин назад, шляхом вільного доступу з приміщення тату салону, під виглядом відвідувача, невідомий чоловік віком 35 років, зріст 165-170 см, середньої тілобудови, одягнутий в чорну кепку, футболку, кросівки та біло-сині шорти (камуфляж) викрав чоловічу сумку чорного кольору (витяг з паспорту, індифікаційний код, боксерські перчатки та капа) та жіночу сумку чорного кольору (блокнот в якому знаходилося 2000 грн, гаманець золотистий, ключі від тату салону, парфуми) ( а.с. 107 том №2).

Заявою потерпілого ОСОБА_12 від 30.06.2020 року з якої вбачається, що останній просить притягнути до відповідальності невідому йому особу яка перебуваючи в приміщенні тату салону по АДРЕСА_3 здійснила крадіжку належної потерпілому сумки з речами (а.с. 108 том №2).

Протоколом огляду місця події з ілюстрованою таблицею до нього від 30.06.2020 року з якого вбачається, що в період часу з 12.35 год. до 12.50 год., за добровільної згоди ОСОБА_12 , що підтверджується його заявою, проведено огляд приміщення тату-салону Black Art, що знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Вхід до якого здійснюється через металеві двері, які на момент огляду не пошкодженні та відчиненні. Двері обладнані замком, який справно функціонує. За дверима знаходиться коридор із стінами білого кольору, ліворуч знаходяться дерев`яні двері білого кольору, які на момент огляду відчинені та не пошкодженні. За дверима знаходиться коридор, ліворуч знаходиться арка, через яку здійснюється вхід до приміщення тату-салону. Ліворуч від входу знаходиться стійка з полицями з інструментами, за стійкою розташований шкіряний диван чорного кольору на якому на момент огляду нічого не виявлено. За диваном знаходиться шафа, комп`ютерний стіл та прохід до приміщення №2. Над проходом розташована відеокамера (а.с. 109-115 том №2).

Заявою потерпілого ОСОБА_12 від 28.07.2020 року та відеодиском до неї, згідно якої останній просить долучити до кримінального провадження відеозапис з камери відеоспостереження з приміщення тату-салону від 01.07.2020 року (а.с. 116-117 том №2).

Вказаний диск було переглянуто в судовому засіданні, та з якого убачається, що відеозаписом зафіксовано як особа, а саме ОСОБА_5 зайшов до тату-салону, взяв на дивані та на підлозі жіночу сумку чорного кольору та рюкзак чорного кольору. Після цього Косих починає виходити з приміщення тату-салону, проте його помічає особа жіночої статі - ОСОБА_11 , помітивши яку ОСОБА_5 вибігає на вулицю, а ОСОБА_11 починає рухатися за ним (а.с. 118-121 том №2).

З протоколу огляду предметів від 28.07.2020 року з фото таблицею до нього убачається, що проведено огляд диску сіро-синього кольору на передній частині якого зазначено CD-R 52X data/video 700 MB/90 MIN «Videx» на якому зафіксовано як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайшов до тату-салону Black Art, що за адресою: АДРЕСА_3 , взяв на дивані та на підлозі жіночу сумку чорного кольору та рюкзак чорного кольору. Після цього Косих починає виходити з приміщення тату-салону, проте його помічає особа жіночої статі, помітивши яку ОСОБА_5 вибігає на вулицю, а особа жіночої статі починає рухатися за ним (а.с. 118-121 том №2).

Заявою ОСОБА_11 від 29.07.2020 року в якій остання просить залучити її до кримінального провадження № 0002658 від 01.07.2020 року в якості потерпілої, у зв`язку з тим, що невідома особа вчинила крадіжку належної їй сумки (а.с. 122 том №2).

Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 29.07.2020 року, проведеного в період часу з 11.50 год. до 12.00 год. за участі потятих, з якого убачається що потерпіла ОСОБА_11 впізнала чоловіка на фото №3 - ОСОБА_5 , який 30.06.2020 року приблизно об 11 00 год. в приміщенні тату-салону тримав в руках її сумку та чоловічий рюкзак ОСОБА_12 (а.с. 123-124 том №2).

Висновком експерта від 29.07.2020 року за № 2498 з довідкою про витрати на її проведення встановлено, що ринкова вартість боксерських рукавиць професійних, марки Venum Elite Boxing White 12 унцій, біло-чорного кольору, бувших у використанні з середини січня 2020 року, станом на 30.06.2020 року складає 2457,90 грн. Ринкова вартість зовнішнього акумулятора для портативних пристроїв типу Power Bank, марки «Puridta S3», об`ємом 15000 mAh, бувших у використанні з квітня 2019 року, станом на 18.07.2020 складає 434,75 грн. (а.с. 145-150 том №2).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2020 року з доданим до нього з диском СD-R диском, який переглянуто в судовому засідання, з якого убачається, що в період часу з 12.09 год по 12.18 год. поблизу тату-салону Black Art, що за адресою: м. Біла Церква, вул. Театральна, 12, ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_9 та спеціаліста, відтворив події які сталися в червні 2020 року в першій половині дня. Пояснив та продемонстував, як він був біля Сільпо, йшов донизу, зайшов до салону дізнатися діапазон цін. Зазначив, що під вікном є диван, на якому був чорний рюкзак з перчаткою бійцівською. Взяв рюкзак та жіночу сумку, яка була поряд, почав виходити та зустрівся з дівчиною, яка поцікавилася, що він робить, сказала, щоб залишив речі. ОСОБА_5 на прохання не відреагував, а продовжував йти до виходу. Повернувши в провулок ОСОБА_5 побіг та не озирався. Пояснив, що гроші з рюкзака потратив на власні потреби, перчатку використовував для себе для тренувань, потім заховав на території пляжу, коли повернувся то перчатки не було. В жіночій сумці був блокнот, фрукти. Сумку поставив під будинок. В блокноті був календарик та банкнота 500 грн, яку він забрав. Продемонстрував і вказав місце де залишив сумку ( а.с. 167-171 том №2).

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що в ході досудового розслідування до нього застосовувалися незаконні методи ведення слідства, оскільки він нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, йому погрожували, що дадуть йому ніж, який проходить по вбивству та він знову поїде. Також зазначив, що його схиляли до незаконної діяльності, коригували його поведінку, коли він не приїхав на зустріч, його подали в розшук. Повідомив, що з метою примусити його до дачі необхідних показів, він був затриманий в с. Вишеньки та його привезли до м. Біла Церква, де він перебував в готелі «Рось», потім його возили до суду. З приводу його показань під час слідчих експериментів, то на нього чинили тиск, йому казали, що робити і де що показувати. Однак, такі твердження обвинуваченого спростовуються постановою про закриття кримінального провадження, з якої убачається, що за вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР. В ході проведення досудового розслідування допитано у якості свідків:

- ОСОБА_23 старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області;

- ОСОБА_24 старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області;

- ОСОБА_25 начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області;

- ОСОБА_26 оперуповноваженого сектору РЗПВВКП Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області;

- ОСОБА_27 колишнього старшого оперуповноваженого Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області;

- ОСОБА_28 адміністратора готелю «Рось»;

- ОСОБА_29 старшу покоївку готелю «Рось»;

- ОСОБА_5 .

Також отримано висновок службового розслідування за фактом можливого порушення норм діючого законодавства з боку працівників Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчим було проведено ряд інших слідчих дій у кримінальному провадженні, проаналізовано зібрані в ході досудового розслідування докази в їх сукупності, однак доводи ОСОБА_5 про застосування до нього тиску не знайшли свого підтвердження, і кримінальне провадження №0000137 від 19.02.2024 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні детально повідомила про обставини відкритого викрадення майна з тату салону. Як під час проведення впізнання в ході досудового розслідування, так і під час судового провадження чітко вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка відкрито викрала її речі та речі ОСОБА_12 з тату салону.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив про обставини відкритого викрадення майна з тату салону, про які він дізнався від ОСОБА_11 та переглянувши відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена в салоні. Також під час судового засідання чітко вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка як убачається з відеозапису, відкрито викрала його речі та речі ОСОБА_11 з тату салону.

Вказані показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджуються відеозаписом з камери відеоспостереження з приміщення тату-салону від 01.07.2020 року, який переглянуто в судовому засіданні, та з якого убачається, як ОСОБА_5 зайшов до тату-салону, взяв жіночу сумку чорного кольору та рюкзак чорного кольору. При виході ОСОБА_5 з тату салону його помічає ОСОБА_11 , помітивши яку ОСОБА_5 вибігає на вулицю, а ОСОБА_11 починає йти за ним.

Також показання потерпілої в судовому засіданні узгоджуються з протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 29.07.2020 року, з якого убачається що потерпіла ОСОБА_11 впізнала чоловіка ОСОБА_5 , який 30.06.2020 року приблизно об 11 годині в приміщенні тату-салону тримав в руках її сумку та чоловічий рюкзак ОСОБА_12 .

Такі показання потерпілих також узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2020 року з доданим до нього з диском СD-R диском, який переглянуто в судовому засідання, з якого убачається, що під час слідчого експерименту поблизу тату-салону Black Art, що за адресою: м. Біла Церква, вул. Театральна, 12, ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_9 та спеціаліста, відтворив події які сталися в червні 2020 року. ОСОБА_5 продемонстував, як зайшов до салону взяв рюкзак та жіночу сумку, почав виходити та зустрівся з дівчиною, яка сказала, щоб залишив речі. ОСОБА_5 на прохання не відреагував, а продовжував йти до виходу.

Слід зазначити, що під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника та інших осіб продемонстрував та відтворив обставини відкритого викрадення ним майна з тату салону. При цьому не вбачається жодного тиску на обвинуваченого та коригування його дій. ОСОБА_5 добровільно розказував, демонстрував та відтворював обставини вчинення злочину, які також узгоджуються з відеозаписом з камери відеоспостереження з приміщення тату-салону та показаннями потерпілої ОСОБА_11 . Крім того, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 в деталях повідомляв про речі, які були в сумці та рюкзаку, а також те як він ними розпорядився.

Твердження ОСОБА_5 , що він викрадай майно з тату салону, а на відео не він а інша особа, суд оцінює критично, як такі, що надані з метою уникнути відповідальності за вчинене, оскільки такі показання спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка під час проведення впізнання та в судовому засіданні чітко вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка відкрито викрала майно, при цьому повідомила, що впізнала ОСОБА_5 , оскільки добре його роздивилася коли він виходив з тату салону з речами. Також, з переглянутого відео чітко вбачається, що саме ОСОБА_5 , а не особа в схожому одязі, зайшла до тату-салону, взяла речі потерпілих, та покинула салон, незважаючи на заперечення ОСОБА_11 , яка пішла за ним.

Таким чином, оцінив показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, протокол огляду місця події, переглянувши відеозапис з камери відеоспостереження з приміщення тату-салону від 01.07.2020 року, рапорти працівників поліції, протоколи прийняття заяв про вчинення злочину,протокол огляду предметів, протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, протокол слідчого експерименту, переглянувши відеозапис до протоколу слідчого експерименту, суд дійшов висновку, що вони є взаємоузгодженими, належними та допустимими, у своїй сукупності доповнюють один одного, і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчинених кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_5 , який у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний корисливий злочини проти власності.

Також судом враховуються позиція потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Враховуючи вказані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який вину не визнав, заподіяну шкоду не відшкодував, його відношення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України призначення покарання нижче він найнижчої межі, чи іншого виду покарання, не передбаченого санкцією статті обвинувачення, і таке покарання не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільній небезпеці, та особі ОСОБА_5 , не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.

На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в наближених до мінімальної межі, передбаченої санкцією статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчинених правопорушень і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів потерпілих суд дійшов наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_5 , матеріальної шкоди, суд вважає доведеними і обґрунтованими вимоги потерпілого в частині обґрунтування розміру матеріальної шкоди на суму 2457 гривні 90 копійок, оскільки така сума матеріальної шкоди доведена в судовому засіданні та підтверджена письмовими доказами.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_5 , матеріальної шкоди, суд вважає доведеними і обґрунтованими вимоги потерпілої в частині обґрунтування розміру матеріальної шкоди на суму 500 гривен, оскільки така сума матеріальної шкоди доведена в судовому засіданні та підтверджена письмовими доказами.

При вирішенні цивільних позовів суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню в межах доведених вимог.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає, з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, після його вступу в законну силу.

Цивільні позови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 500 (п`ятсот) грн.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речовий доказ:

- СД R диск на який перенесені відеозаписи з камер відеоспостереження з тату салону «Black Art», які приєднані до матеріалів кримінального провадження, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_30