У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 308/20652/24

провадження № 51-1161ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2025 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 07 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 31 січня 2025 року.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_4 заявив вимогу про скасування зазначеної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

За змістом касаційної скарги зазначає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою його адвоката, чим порушив право на доступ до правосуддя та ефективний спосіб захисту.

Мотиви Суду

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження належить відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з огляду на таке.

Як убачається з долученої до скарги копії ухвали, апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 31 січня 2025 року з огляду на те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 307, ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, не підлягає апеляційному оскарженню.

Колегія суддів погоджується з рішенням апеляційного суду.

Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим кримінальний процесуальний закон визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені приписами статей 307, 309, 392 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307 та частинами 1, 2 ст. 309 КПК України.

Ухвала слідчого судді про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування до зазначеного переліку не входить.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 31 січня 2025 року, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що суперечить нормам процесуального права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення (ст. 370 КПК України), немає підстав.

Що стосується доводів у касаційній скарзі про незаконність, на думку ОСОБА_4 , самої ухвали слідчого судді від 31січня 2025 року, то вони не перевіряються, оскільки ухвала слідчого судді з огляду на приписи ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3