справа № 226/1738/24
№ провадження 1-кп/208/726/25
ВИРОК

Іменем України

05 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002731 від 23 травня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісоводи, Городоцького району, Хмельницької області, громадянин України, українця, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призивом, солдата резерву 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального Акту від 29.05.2024 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді солдата резерву 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 30.04.2024 приблизно о 11 год. 06 хв., в місці тимчасового розташування НОМЕР_2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , отримавши усний законний наказ свого прямого начальника - т.в.о заступника командира бригади з морально- психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_6 на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої єгерської бригади № 471. ОКП - Селидове від 30.04.2024, було віддано усний наказ військовослужбовцям НОМЕР_4 окремої резервної роти сержанту ОСОБА_7 , старшому солдату ОСОБА_5 , солдату ОСОБА_8 , солдату ОСОБА_9 , старшому солдату ОСОБА_10 , молодшому лейтенанту ОСОБА_11 , старшому солдату ОСОБА_12 , про те, що йому необхідно виконати завдання оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, створення умов для подальших дій до 14.00 год. 30.04.2024 року прибути в район зосередження 3 єр 1 єб по маршруту ЛОЗОВЕ, ЗАЛІЗНИЧНЕ, ПОКРОВСЬК, СЕЛИДОВЕ та перейти в оперативне підпорядкування командира 3 єр 1 єб для виконання бойового завдання по обороні позиції «Фара» для забезпечення подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

04.02.2025 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002731 від 23 травня 2025 року та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди враховують положення ст. 65 КК України, вважають за можливе узгоджувати основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої статті КК України, за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки та з урахуванням ст. 58 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 на 2 роки службового обмеження із відрахуванням 20% з суми грошового забезпечення. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор та захисник в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити, ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 04.02.2025 року, укладену між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у вигляді двох років позбавлення волі, замінивши його у відповідності до ст. 58 КК України на покарання у вигляді 2 років службового обмеження із відрахуванням 20% з суми грошового забезпечення в дохід держави.

В строк відбуття покарання заразувати ОСОБА_5 строк перебування під вартою з 16.05.2024 року по 14.06.2024 року із розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає трьом дням службового обмеження до військовослужбовців.

До набуття даним вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді застави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1