Справа № 495/8918/24
№ провадження 1-кс/495/2477/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту , -

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 22.11.2024 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке було надано в рамках кримінального провадження №0001303 від 07 вересня 2024 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Слідчий суддя звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.06.2022 у справі №2-591/11 вказала, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Як визначено у п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає поверненню слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 у зв`язку з тим що останній не уповноважений на звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 181, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке було надано в рамках кримінального провадження №0001303 від 07 вересня 2024 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України - повернути слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1