Справа №: 398/6868/24
провадження №: 1-кс/398/2057/24
УХВАЛА

Іменем України

"20" грудня 2024 р. м.Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001871 від 18.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на предмет ззовні схожий на гранату М-67 із маркуванням «FUZE M213 NAM23D 042-004», який поміщено до картонної коробки, яку упаковано до спец-пакету НПУ №RIC2235156, для проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення.

В обґрунтування вказала, що 18.12.2024, близько 00.29 год, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, який являється військовослужбовцем та проходить службу ВЧ НОМЕР_1 , зі спеціальним званням солдат, на посаді кухар взводу забезпечення медичної роти, але ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2024 р. перебуває в розшуку як С3Ч (дезертир), прийшов до території домоволодіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де в період військового стану, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням предмету схожим на гранату, погрожував ОСОБА_7 , чим вчинив хуліганство.

18.12.2024 року в ході проведення огляду місця події на відкритій по вул. Комунальній, 39а, міста Олександрії, було виявлено та вилучено: предмет ззовні схожий на гранату М-67 із маркуванням «FUZE M213 NAM23D 042-004», який поміщено до картонної коробки, яку упаковано до спец-пакету НПУ №RIC2235156.

З урахуванням встановлених обставин, що дають органу досудового розслідування усі підстави вважати, що вищевказані речі вилучені під час огляду місця події є слідами вчинення кримінального правопорушення з цих підстав 18.12.2024 слідчим слідчого відділення ОСОБА_3 прийнято рішення про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0001871 від 18.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України.

На даний час, органу досудового розслідування необхідно проведення ряду судових експертиз.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують. Власник майна у судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлена належним чином, до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти його задоволення.

Неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали, що додані до клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

У провадженні слідчого відділення Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001871 від 18.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування, встановлено, що 18.12.2024, близько 00.29 год, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, який являється військовослужбовцем та проходить службу ВЧ НОМЕР_1 , зі спеціальним званням солдат, на посаді кухар взводу забезпечення медичної роти, але ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2024 р. перебуває в розшуку як С3Ч (дезертир), прийшов до території домоволодіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де в період військового стану, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням предмету схожим на гранату, погрожував ОСОБА_7 , чим вчинив хуліганство.

18.12.2024 року в ході проведення огляду місця події на відкритій по вул. Комунальній 39а міста Олександрії, було виявлено та вилучено:предмет зовні схожий на гранату М-67 із маркуванням «FUZE M213 NAM23D 042-004», який поміщено до картонної коробки, яку упаковано до спец-пакету НПУ №RIC2235156.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Частиною другою ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 170 ч. 10 КПК України вказує, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та накласти арешт на предмет зовні схожий на гранату М-67 із маркуванням «FUZE M213 NAM23D 042-004», який поміщено до картонної коробки, яку упаковано до спец-пакету НПУ №RIC2235156, для проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001871 від 18.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України- задовольнити.

Накласти арешт на предмет ззовні схожий на гранату М-67 із маркуванням «FUZE M213 NAM23D 042-004», який поміщено до картонної коробки, яку упаковано до спец-пакету НПУ №RIC2235156, для проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні до прийняття рішення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_8