Справа № 761/2989/25
Провадження № 1-кс/761/2701/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги захисника підозрюваного ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання і тримання під вартою у медичному закладі підозрюваного ОСОБА_2 , в порядку ст.206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 22 січня 2025 року надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання і тримання під вартою у медичному закладі підозрюваного ОСОБА_2 , в порядку ст.206 КПК України.

У клопотанні порушується питання про визнання незаконним затримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулося згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуків від 20.01.2025 в порядку п.2 ч. 1 ст. 208 КПК України о 16 год. 43 хв, за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, каб.4 (2 поверх) слідчим ГСУ СБ України ОСОБА_4 та зобов`язання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.206 КПК України для реагування, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 КПК України - якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Зі змісту скарги та копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вбачається, що ОСОБА_2 фактично був затриманий о 16 год. 43 хв. 20 січня 2025 року.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Враховуючи, що на момент звернення захисника з даною скаргою до суду ОСОБА_2 доставлено у приміщення Шевченківського районного суду м. Києва для вирішення слідчим суддею питання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на момент її вивчення слідчим суддею, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у слідчого судді відсутні правові підстави керуватися положеннями ст. 206 КПК України для зобов`язання слідчого ГСУ СБ України звільнити з-під варти ОСОБА_2 .

Що стосується порушеного у скарзі питання, щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_2 , то діючим кримінальним процесуальним законодавством не визначено як окремої процедури щодо розгляду скарг на незаконне затримання так і не наділено слідчого суддю відповідними повноваженнями.

Крім того, відповідно до ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, до переліку, яких не віднесено скарг на незаконне затримання.

Частиною 2 ст.303 КПК України, передбачено, що інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 36, ч.5 ст. 40 КПК України прокурор або слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, КПК України не наділяє слідчого суддю повноваженнями окремо визнавати затримання підозрюваної особи незаконним та не встановлює в порядку розгляду питання про законність або незаконність затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Враховуючи, питання, що порушене у даній скарзі виходить за межі повноважень слідчого судді, окремому вирішенню під час досудового розслідування, як на підставі ст. 206 КПК України, так і на підставі ст. 303-307 КПК України, не підлягає, а тому клопотання разом з матеріалами підлягає поверненню захиснику.

Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

матеріали скарги захисника підозрюваного ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання і тримання під вартою у медичному закладі підозрюваного ОСОБА_2 , в порядку ст.206 КПК України - повернути захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала на підставі ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя