КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 11 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 24.12.2024 під час проведення обшуку за місцем здійснення діяльності КП «Київміськсвітло», за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 40, а саме на документи, згідно переліку ухвали слідчого судді, в тому числі на мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» p IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» p IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вилучений 24.12.2024 року під час проведення обшуку за місцем здійснення діяльності КП «Київміськсвітло», за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 40, постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання .

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 14 січня 2025 року клопотання прокурора розглянуто без участі власника мобільного телефону ОСОБА_5 , копію ухвали не направлено, про її наявність стало відомо 10 лютого 2025 року під час ознайомлення представника із матеріалами справи.

Слідчим суддею в оскаржуваному рішенні, а прокурором у клопотанні не обґрунтовано необхідність розгляду клопотання без участі власника майна.

Також вважає, що клопотання подано із пропуском строку, оскільки мобільний телефон вилучено 24 грудня 2024 року, а клопотання подано 08 січня 2025 року.

Посилається на те, що в клопотанні відсутні дані, які б вказували на причетність ОСОБА_5 до кримінального провадження, не зазначено про те, що він займає посаду директора ТОВ «Експрес Енерджі Трейд».

На переконання захисника, підстави для накладення арешту на мобільний телефон відсутні.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження убачається, що клопотання прокурора розглянуто без повідомлення ОСОБА_5 , копію ухвали не направлено, апелянт зазначив про те, що про її наявність стало відомо 10 лютого 2025 року під час ознайомлення представника із матеріалами справи, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 13 лютого 2025 року. З наведених підстав, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження дотримано.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30 травня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000672,за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені посадові та службові особи організували протиправний механізм щодо привласнення коштів міського бюджету за рахунок постачання товарів за завищеною вартістю в адресу комунальних підприємств протягом 2023-2024 років, чим завдано збитків державі в умовах воєнного стану.

За версією органу досудового розслідування, протягом 2023-2024 років ТОВ «Інтелект Трейд» здійснило постачання електротехнічного обладнання (переважно, світильники вуличного освітлення та комплектуючи до них) напряму до КП «Київміськсвітло», КП «ЦОДР», а також до ТОВ «Експрес енерджі трейд», ТОВ «Інтернешня бізнес груп», які в свою чергу виконували роботу зі зміни вуличного освітлення на замовлення КП «Київміськсвітло».

24 грудня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року проведено обшук у приміщенні де здійснює свою діяльність КП «Київміськсвітло» за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 40, в ході якого виявлено та вилучено документи, в тому числі мобільні телефони.

24 грудня 2024 року постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 вилучені під час обшуку документи та мобільні телефони визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

25 грудня 2024 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_7 направив поштовим зв`язком до Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення обшуку у приміщенні де здійснює свою діяльність КП «Київміськсвітло» за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 40.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року клопотання слідчого задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000672, про накладення арешту, в тому числі на мобільний телефон слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власник майна з потребами кримінального провадження та його зв`язок із кримінальним правопорушенням.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого детектив звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Посилання апелянта на те, що клопотання подано із порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 170 КПК України є необґрунтованими. Із матеріалів провадження убачається, що обшук проведено 24 грудня 2024 року (а.с.63-109, т. 1), клопотання направлено поштою 25 грудня 2024 року (а.с.179), відтак строк на подачу клопотаннядотримано.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 752/424/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Справа № 11сс/82/2211/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК