Справа № 274/9293/24 Провадження № 1-в/0274/1426/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням державної установи "Бердичівський виправний цент (№ 108)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання державної установи "Бердичівський виправний цент (№ 108)" про приведення вироків Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2019 та Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.01.2020 щодо ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд подання без його участі, заперечень не висловив.

Прокурор звернувся до суду із заявою про розгляд подання без його участі, не заперечив проти задоволення подання.

Суд не визнає явку засудженого, прокурора та представника установи виконання покарань в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Перевіривши доводи подання та додані до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2019 ОСОБА_3 призначено покарання у виді арешту строком три місяці за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирок набрав законної сили 21.01.2020.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.01.2020 ОСОБА_3 призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років обмеження волі за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_3 покарання шляхом часткового складання призначених покарань, за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2019 у виді обмеження волі на строк три роки один місяць.

Вирок набрав законної сили 28.02.2020.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.10.2021 ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 2 роки та відповідно до ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2020 року у виді обмеження волі строком 1 рік і призначено остаточне покарання за правилами ст. 72 КК України у виді обмеження волі строком 3 роки.

Вирок набрав законної сили 02.12.2021.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2021 ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 жовтня 2021 року, призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирок набрав законної сили 24.01.2022.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість майна, яке було предметом правопорушення, перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2019 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2018 році, а саме - 23.11.2018, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 243 грн 90 коп.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 881 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (881 грн х 2 = 1762 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2019.

Зі змісту вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.01.2020 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2019 році, а саме 12.11.2019, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1153 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 960,50 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (960,50 грн х 2 = 1921 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.01.2020.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Подання державної установи "Бердичівський виправний цент (№ 108)" задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2019 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.01.2020 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.10.2021 остаточного покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2020 року.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.10.2021 до покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2021 до покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 жовтня 2021 року, до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1