У Х В А Л А

іменем України

04.12.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації - ОСОБА_4 , за участю засудженої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Томаківка справу за поданням начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог закону стосовно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 19.06.2023 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог закону стосовно засудженої ОСОБА_5 , в обґрунтування зазначивши наступне.

З 28.07.2023 на обліку в Нікопольському районному відділі № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області перебуває засуджена ОСОБА_5 звільнена від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вироку суду, 19.06.2023 засуджена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 2235 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ. Законом змінено поняття «вартості викраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжка на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році 3028 грн., у 2023 році 2684 грн., у 2022 році 2481 грн., у 2021 році- 2270 грн., у 2020 році 2102 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

У зв`язку із внесеними змінами виникла необхідність у приведенні вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 у відповідність у частині вирішення питання про звільнення від покарання засудженої ОСОБА_5

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання та звільнення засудженої від покарання за ч.4 ст. 185 КК України не заперечував, разом з тим враховуючи, що вироком суду засуджену визнано винною і за ч. 3 ст. 357 КК України, відповідальність згідно якої зберігає чинність на сьогодні, відтак далі вважати її засудженою за цією статтею.

Засуджена у судовому засіданні не заперечує проти звільнення її від покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримала вказане подання.

Вислухавши думку прокурора, заслухавши представника органу пробації та засудженого, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до такого висновку.

В зв`язку з набранням чинності з 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року встановлено, що вказаним законом скасовано кримінальну протиправність діяння, предметом посягання якого було майно на суму, що не перевищує 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п.13 ч.1 ст. 537 КПК України: під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання.

В порядку п.2 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питання, в т.ч. про звільнення від покарання і пом`якшення покарання.

Судом встановлено, що вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 ОСОБА_5 засуджено та визнано винною за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України і призначено покарання: - за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; - за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років; на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням на неї певних обов`язків.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, яке вчинила 09.03.2023 року, завдала шкоди на суму 2235 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн, відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становили 1342,00 грн.

Тобто вартість викраденого майна не перевищує 2684,00 грн.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, а тому суд приходить до висновку, що вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого усунено законом, а саме за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки вартість викраденого ним майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню судом від покарання за вказаною статтею на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 необхідно привести у відповідність до Кримінального кодексу України і в цій частині,а саме зменшивши іспитовий строк. Та вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 3 ст. 357 КК України до 1/одного/ року обмеження волі. Звільнивши від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1/один/ рік, з покладенням на неї обов`язків відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 72,74,75 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - задовольнити.

Привести вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 щодо засудженої ОСОБА_5 за ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 в частині призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння за яке вона була засуджена.

Вважати ОСОБА_5 засудженою за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі

Та вважати ОСОБА_5 звільненою на підставі ст. 75 КК України з відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1/один/ рік, з покладенами на неї обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, та зобов`язати засуджену ОСОБА_5 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1