Справа № 638/4676/25
Провадження № 1-кс/638/973/25
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000402 від 04.03.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000402 від 04.03.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.02.2025 року до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що 26.02.2025 у приміщенні магазину «АВРОРА», розташованого за адресою: м. Харків, вул. 23-го Серпня, и буд. 51, невстановлена особа, таємно, з корисливих мотивів, під час воєнного стану, вчинила крадіжку товару на суму 4515 гр., чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» .

Відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

04.03.2025 в якості представника потерпілого було допитано ОСОБА_4 , який пояснив, що йому стало відомо, що 26.02.2025 року у приміщенні магазину "Аврора", за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, 51, де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ "ВИГІДНА ПОКУПКА" виявлено крадіжку, а саме:

??Флеш карта USB T&G Classic TG011 чорна 32Гб у кількості 5 шт., вартістю 179,00 гривень кожна, загальною вартістю 895,00 гривень, код товару 103264;

??Флеш карта USB-TYPE-C T&G металева 32Гб у кількості 5 шт., вартістю 229,00 гривень кожна, загальною вартістю 1145,00 гривень, код товару 95924;

??Карта пам?яті б/адаптера T&G microSDHC UHS-1 32Г6 у кількості 3 шт., вартістю 169,00 гривень кожна, загальною вартістю 507,00 гривень, код товару 103049;

??Карта пам?яті б/адаптера T&G microSDHC UHS-1 64Г6 у кількості 2 шт., вартістю 229,00 гривень кожна, загальною вартістю 458,00 гривень, код товару 103298;

??Карта пам?яті T&G microSDHC UHS-1 32Г6 у кількості 7 шт., вартістю 169,00 гривень кожна, загальною вартістю 1183,00 гривень, код товару 56059.

Картрідер універсальний у кількості 2 шт., вартістю 24,00 гривні кожна, загальною вартістю 48,00 гривень, код товару 4216;

Флеш карта USB-TYPE-C T&G металева 64 Гб у кількості 1 шт., вартісю 279,00 гривень, код товару 98230.

Також, останній додав, що вказані речі знаходилися в новому стані, без пошкоджень. Діями невідомої особи, яка скоїла крадіжку вказаного товару завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4515,00 гривень.

15.03.2025 в якості свідка було допитано ОСОБА_5 , який в ході допиту пояснив, що наразі він проходить стажування у якості продавця у магазині «СервісСтор», що знаходиться на території ринку «Платформа» за адресою: м. Харків, пр.-т. Героїв Харкова, 274 Г. Так, 05.03.2025, приблизно о 12:00 год. до нього в магазин зайшов малознайомий йому чоловік на ім?я ОСОБА_6 та запропонував придбати у нього флеш носії фірми «Touch & GO», з різними об?ємом пам?яті та картрідери універсальні на що свідок ОСОБА_5 запитав у останнього звідки у нього вказані флеш носії, на що чоловік на ім?я ОСОБА_6 відповів, що наразі він працює на складі у Холодногірському районі м. Харкова, де саме не уточнив та продає залишки товару, після чого ОСОБА_5 вирішив придбати для магазину в якому працює вищевказані флеш носії у кількості 22 шт. та картрідери, універсальні у 2 шт. на загальну грошову суму 1200 грн. готівкою, після чого, майже всі флеш носії було реалізовано в магазині невідомим особам, залишились тільки флеш носії «Micro SD Touch & GO 32 GB» y кількості 2 шт. та картрідери «Card Reader 480 Mbps, білого кольору», універсальні, у кількості 2 шт.

15.03.2025 слідчим СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , під час складання протоколу огляду місця події у проміжок часу з 12:01 год. до 12:14 год. на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 274 Г, було виявлено гр. ОСОБА_5 , у якого було вилучено флеш носії «Micro SD Touch & GO 32 GB» у кількості 2 шт. та картрідери «Card Reader 480 Mbps, білого кольору», універсальні у кількості 2 шт., які було поміщено до сейф пакету № ICR0028840, із написом «Національна поліція України», вказані предмети останній добровільно надав співробітникам поліції.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направлені на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об?єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином.

Власник майна до суду не з`явився, повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, прокурор у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання)

У випадку повернення майна заявленого до арешту, є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Прокурор правильно зазначає про необхідність в подальшому забезпечити проведення експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень будуть речові докази - вилучені речі, тому є ризик відчуження/знищення, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна під час виконання вимог ст. 290 КПК України. Безпосереднього дослідження судами речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000402 від 04.03.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно в ході огляду місця події 15.03.2025 року у проміжок часу з 12:01 год. до 12:14 год. на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, пр.-т. Героїв Харкова, 274 Г, яке було вилучено у ОСОБА_5 , а саме на флеш носії «Micro SD Touch & GO 32 GB» у кількості 2 шт. та картрідери «Card Reader 480 Mbps, білого кольору», універсальні, у кількості 2 шт., які було поміщено до сейф пакету № ICR0028840, із написом «Національна поліція України».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1