У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2025 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 21 години до 06 години наступного дня, строком до 14.04.2025 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор зазначив, що житло, де визначено перебування підозрюваного під домашнім арештом, останній орендує, проте підтверджуючих документів слідчому судді не надав. Крім того, слідчим суддею не з`ясовано думку власника квартири щодо перебування підозрюваного у вказаній квартирі на час обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор зазначила, що ОСОБА_6 усвідомлює, що йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, що дає достатньо підстав вважати, що підозрюваний, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Хоча у ОСОБА_6 судимість погашена, в силу ст. 89 КК України, однак він належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, офіційно не працює, що свідчить про те, що підозрюваний може продовжувати протиправну діяльність для покращення свого матеріального становища, шляхом вчинення інших корисливих злочинів.

Відносно підозрюваного відсутній істотний вплив з боку близьких родичів, які могли б стримувати останнього від вчинення кримінальних правопорушень, його протиправної поведінки та можливості залишити тимчасове місце проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків (дружини та дітей підозрюваний не має). На думку прокурора, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 не заважають обранню визначеного запобіжного заходу.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000218 від 14.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

15.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За висновком слідчого судді, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозра на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами прийняття заяви ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 14.02.2025; протоколом огляду місця події від 14.02.2025; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 14.02.2025; протоколом затримання, у порядку ст.208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 від 14.02.2025; протоколи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 14.02.2025.

Слідчий суддя вважав доведеним ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що застосування запропонованого запобіжного заходу є не співмірним та не доцільним, застосування більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі може запобігти настанню вказаних ризиків, оскільки підозрюваний вину визнав, має місце проживання, неофіційно працює, висловився критично стосовно свого вчинку, не має судимості, просив укласти угоду про визнання винуватості.

Слідчий суддя вважав, що не наведено достатніх виняткових підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_6 , а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможе запобігти ризикам під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оскаржується, колегія суддів не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що на даному етапі досудового розслідування підозра, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є обґрунтованою.

На думку колегії суддів, надані до клопотання матеріали здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Колегією суддів встановлено, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором доведені, проте всупереч доводам апелянта, запобігти встановленим ризикам є можливим шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування оскаржуваного рішення слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , який вину визнав, має місце проживання, висловився критично щодо свого вчинку, працює неофіційно, не судимий в силу ст. 89 КК України (як зазначено у клопотанні слідчого).

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, про що просить прокурор, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13