Справа № 573/2294/24
Номер провадження 1-кп/573/238/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

прокурора Алєксєєва А.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Ейсмонта Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Київської області, Кагарлицького району, м. Кагарлик, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця, у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, раніше несудимого,

за ч. 4 ст. 402 КК України,

в с т а н о в и в :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 12.09.2024 №262 молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.08.2024 №187-РС на посаду командира кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та він рахується таким, що справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по строковій частині) від 20.07.2024 №206 майора ОСОБА_2 призначено на посаду заступника командира з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 і він рахується таким, що з 20.07.2024 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 29-33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник командира з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 за своїм службовим становищем і військовим званням є безпосереднім начальником молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Під час проходження військової служби за контрактом молодший сержант ОСОБА_1 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати наказ командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним з принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи з всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконувати виданий йому наказ у зазначений термін.

Але молодший сержант ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 125 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи на території місця дислокації ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , близько 9:00 04.11.2024 у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження т. в. о. командира НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 03.11.2024 №107 про вибуття на позицію ПВ СУБОТА для виконання завдань за призначенням.

Дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки він вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

26.12.2024 відповідно до ст. 471 КПК України між прокурором Алєксєєвим А.О. та обвинуваченим ОСОБА_1 , захисником ОСОБА_8 укладена угода про визнання винуватості, згідно з якою останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_1 у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, обставини вчинення злочину, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечував, просив затвердити угоду.

Прокурор і захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

З огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем служби, раніше не судимий, обставини, яка пом`якшує його покарання, а саме: щире каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

У зв`язку з призначенням покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд дійшов висновку про зміну обвинуваченому запобіжного заходу до набрання законної сили вироком суду з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 26 грудня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_1 , захисником ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання за цим злочином у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Змінити ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього до вступу вироку в законну силу обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання та служби, звільнивши його з-під варти із залу суду.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя