Дата документу 15.01.2025Справа № 643/1723/22
Провадження № 1-кп/554/529/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» січня 2025 року Октябрський районний суд м. Полтава в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0007252 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0007252 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 КК України.

Від прокурора в підготовчому судовому засіданні надійшло клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в частині його обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, у зв?язку із тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, було вчинене обвинуваченим 06.08.2021 року, вказаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріального збитку на суму 1350,00 грн. Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Враховуючи норми Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, а також вимоги ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5 КК України, вартість завданої шкоди потерпілій ОСОБА_6 вчиненим кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст. 185 КК України, станом на день розгляду кримінального провадження судом може бути підставою лише для адміністративної відповідальності, тому просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 в частині його обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином, від неї в матеріалах кримінального провадження мається заява про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в частині його обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, посилаючись на викладені в поданому нею в письмовому клопотанні обставини. Зазначила, що її підзахисний ОСОБА_3 не заперечує проти закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, і умови закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому роз?яснені та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив закрити кримінальне провадження відносно нього в частині обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, у зв?язку із декриміналізацією діяння.

Суд, вивчивши клопотання прокурора, вислухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06.08.2021 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , перебував поблизу будинку за адресою: м. Харків, пр.Тракторобудівників, буд. 105, та побачив вхід до підсобного приміщення під?їзду №5. В цей час в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з вказаного приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до дверей підсобного приміщення під?їзду №5, будинку АДРЕСА_1 , двері якого були зачинені, шляхом докладання фізичного зусилля своєю правою ногою збив дужки навісного замка, після чого незаконно проник в середину підсобного приміщення, таким чином, незаконно проник у сховище. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , перебуваючи у сховищі, викрав велосипед ТМ «Десна», вартістю 1350 гривень 00 копійок, який належать потерпілій ОСОБА_6 , та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1350 гривень 00 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 06 серпня 2021 року. Діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 1350,00 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2270 грн. (1135х2=2270).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В постанові ОП ККС ВС від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв?язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зі змісту ч.8 ст.284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний,обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно абз.5 ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

З вимог ч.ч.1,3 ст.479-2 КПК України вбачається, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи, те, що сума збитку, який було завдано кримінальним правопорушенням передбаченим ч.3 ст. 185 КК України, потерпілій за епізодом від 06 серпня 2021 року, становила 1350,00 грн., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн., то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, а також, з урахуванням наданої згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, роз?ясненню останньому наслідків закриття провадження, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора та захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст. 185 КК України відповідно до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв?язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК, суд виходить з того, що об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до сховища.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Разом з тим, згідно фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, приміщенням, до якого проник ОСОБА_3 було підсобне приміщення під?їзду, даних щодо законного володільця такого приміщення матеріали не містять, а тому, на думку суду, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст. 162 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 314, 369-372, 479-2 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_4 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копію ухвали разом з копією обвинувального акту та реєстром матеріалів досудового розслідування направити Харківському РУП №2 ГУНП в Харківській області для вирішення питання, пов?язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Продовжити підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 7 /семи/ днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1