Справа № 215/6061/24
ВИРОК
05 березня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є особою з інвалідністю , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , займає посаду водія 1 противотанкового відділення взводу підтримки НОМЕР_2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-02.12.2024 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 в період дії воєнного стану, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" після повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX та продовжено строк дії воєнного стану в Україні Законом «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, який в подальшому неодноразово був продовжений і діяв на час вчинення вказаного кримінального правопорушення, вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, в кінці листопада місяця 2023 року, але не пізніше ніж 23.11.2023, в період часу з 12:00 по 14:00 години, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в якій проводив ремонтні роботи потерпілій ОСОБА_6 , побачив пральну машину марки «Beko» моделі «WUE7612IXBW», що знаходилась в спальній кімнаті та яка належить потерпілій ОСОБА_6 .
Будучи у вказаному місці та у вказаний час, у ОСОБА_3 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме пральної машини марки «Beko» моделі «WUE7612IXBW».
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинений з корисливих мотивів, усвідомлюючи скрутне матеріальне становище громадян в країні, скориставшись відсутності у квартирі потерпілої, таємно викрав належну потерплій ОСОБА_6 пральну машинку марки «Beko» моделі «WUE7612IXBW».
В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи вказане майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.
Ці умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив, що він дійсно викрав у потерпілої пральну машинку, наразі ним відшкодовані завдані збитки потерпілій в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_6 та представник потерпілої ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд провадження за їх відсутності та про відшкодування завданих збитків в повному обсязі.
Під час судового розгляду у зв`язку із визнанням обвинуваченим винуватості було заявлено клопотання про застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими обвинувачений та прокурор погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та ухвалив застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин, він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному, добровільне відшкодування завданих збитків.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим за ст. 185 ч.4 КК України відноситься до класифікації тяжкого злочину, обвинувачений за допомогою до лікаря-психіатра та до лікаря-нарколога не звертався, раніше судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина, є військовослужбовцем.
Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 оцінюються як низький. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить небезпеки для суспільства.
Згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Під час розгляду даного кримінального провадження судом встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків, проходження обвинуваченим служби в Збройних силах України, прийняття участі у відсічі збройній агресії РФ, а тому, суд визнає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину. Вказані обставини свідчать про те, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що уособлює основний принцип кримінального права.
Не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що буде відповідати принципу розумності та справедливості і буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що наявні кілька обставин, що пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутні обтяжуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого суд приходить до висновку про можливість застосування ст.69 КК України та призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а саме, призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
При призначенні покарання, слід також врахувати положення ст. 70 ч.4 КК України та вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи особу обвинуваченого та досудову доповідь органу пробації, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, тому вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Згідно ч.4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Призначене судом покарання відповідає правовому висновку , викладеному в Постанові ОП ККС ВС від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід обраний ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024 у виді особистого зобов`язання втратив свою дію.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення покарання призначеного за даним вироком, покаранням призначеним вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням на 3 (три) роки , якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: