Номер провадження: 11-сс/813/471/25
Справа № 947/5565/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000164 від 03.02.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2025 відмовлено у задоволені заяви голови Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки, частково задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_10 погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 06.04.2025 року в межах строку досудового розслідування із визначенням розміру застави в розмірі 1985 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6010580 грн.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя вважав недоведеним прокурором, ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що підозрюваний щиро кається у вчиненому злочині, співпрацює зі слідством, має позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки, розмір застави є непомірним, заявлені прокурором ризики є необґрунтованими, слідчий суддя не мотивував рішення про відмову у задоволені заяви про взяття на поруки.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та задовольнити заяву голови Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 зазначає, що повідомлення ОСОБА_8 про підозру є необґрунтованою. Також слідчим суддею необґрунтовано недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та задовольнити заяву голови Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки на підставі заяви голови Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки, або обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його участь у судовому засіданні не надходило, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та взяття підозрюваного на поруки, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджують долучені до клопотання слідчого докази, а саме: показаннями свідка ОСОБА_11 від 17.07.2024, 23.01.2025, 06.02.2025; матеріалами Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві від 04.02.2025; показаннями свідка ОСОБА_12 від 06.02.2025; протоколом затримання ОСОБА_8 ; оглядом та врученням грошових коштів від 06.02.2025; проведеним освідуванням ОСОБА_8 від 06.02.2025; показаннями свідка ОСОБА_13 від 06.02.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 06.02.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 07.02.2025; показаннями свідка ОСОБА_16 від 07.02.2025; результатом контролю за вчиненням злочину від 04.02.2025.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Викладене, всупереч доводам апеляційної скарги, свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Разом з цим, санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що досудове розслідування триває, злочин, який інкримінується підозрюваному було вчинено на службовій посаді з використанням документів, які орган досудового розслідування повинен дослідити.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_17 відомі анкетні дані свідків, які ще не допитані судом.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором, недоведений ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Обставини, передбачені ч. 2 ст. 182 КПК України, які є перешкодою для застосування відносно ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлені не були.

Слідчий суддя при обрані запобіжного заходу у виді тримання під вартою врахував особу обвинуваченого, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, те, що він одружений, має постійне місце мешкання та місце роботи.

Апеляційний суд враховує вказані обставини, проте вважає, що вони не є достатніми підставами для застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявності суспільного інтересу у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання зазначених ризиків, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою, зокрема застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистої поруки, про що просить в апеляційній скарзі захисник, оскільки вони не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку та вважає за необхідне відмовити голові Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_9 у задоволенні заяви про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину та існування зазначених слідчим суддею ризиків, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність постановлення оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого тримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування або зменшення заявлених у клопотанні прокурора ризиків.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010 р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При цьому відповідно до ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого під час перебування на посаді головного спеціаліста відділу мисливського господарства, полювання та рекреації Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, що створює в суспільстві негативне враження безладдя, безкарності та отримання з корисливих мотивів грошових коштів злочинним шляхом, що є виключним випадком, зважаючи на суспільну-політичну ситуацію та військовий стан в державі.

Крім того, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан, те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб), згідно з декларацією підозрюваний має у власності транспортний засіб марки «FORD» модель «MONDEO», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «Chevrolet Niva», 2008 року випуску, також згідно з декларацією за 2023 рік підозрюваний отримав дохід на загальну суму 802363 грн, та має грошові активи на суму 120000 грн., відповідно до протоколу про проведення НСРД підозрюваний ОСОБА_8 разом з іншими особами імовірно систематично вимагав та отримував грошові кошти в якості неправомірної вигоди, що свідчить про те, що він імовірно отримував значний дохід від протиправної діяльності, яка йому інкримінується, а також встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість визначення застави, у розмірі 1985 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6010580 грн., яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, який буде з одного боку утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

У задоволенні заяви голови Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_9 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки відмовити.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000164 від 03.02.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4