Справа № 127/2750/22
Провадження № 1-кп/127/53/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 21.04.2021 до ЄРДР за № 0000248 та за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 26.01.2022 за № 0000051, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане об`єднане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ще на 60 діб строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Клопотання мотивує тим, що обвинувачення пред`явлено обґрунтовано, ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу продовжують існувати. Крім того, даний запобіжний захід було обрано з альтернативою внесення застави. Тому, на переконання прокурора, застосування жодного іншого, більш м`якого, запобіжного заходу до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , окрім тримання під вартою з визначеним розміром застави, не зможе запобігти наявним ризикам.

Захисники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , думку яких підтримали їхні підзахисні, заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання. Вважають перелічені прокурором ризики надуманими, а визначений розмір застави надмірним. Просили змінити застосований запобіжний захід на домашній арешт, або зменшити розмір застави. Просили зменшити визначений розмір застави до 30 прожиткових мінімумів.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_10 підтримали думку захисників та заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали об`єднаного кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відтак, тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи засудженим 10.02.2020 Вінницьким апеляційним судом Вінницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, до 3 років позбавлення волі, відбуваючи покарання у ДУ «Вінницька ВК (№ 86)», на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив умисні особливо тяжкі злочини. Відповідно до довідки наданої ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» від 19.08.2021, ОСОБА_6 перебуває на профілактичному обліку, як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_6 офіційно непрацевлаштований, раніше судимий, інкриміновані йому злочини вчинено під час відбування покарання у виді позбавлення волі, соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, відсутні, а тому він може в будь-який момент, без зайвих труднощів, покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду. Перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб, які ще не допитані безпосередньо перед судом. Також існує ризик скоєння ним інших злочинів. Крім того, до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави, який на момент обрання запобіжного заходу був мінімальним враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 у виключному порядку з урахуванням особи обвинуваченого, матеріального стану самого обвинуваченого та його матері, відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначивши йому розмір застави у виді тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд повідомляє наступне.

Обвинуваченому ОСОБА_6 визначено найменший розмір застави відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, як особі, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме вісімдесят прожиткових мінімумів.

Відповідно до положень ст. 182 КПК України, суд у виключних випадках, якщо встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Тобто з аналізу положення ч. 5 ст. 182 КПК України можна зробити висновок, що суд у певних випадках наділений повноваженнями вийти за межі лише максимального розміру застави, збільшивши його, натомість повноважень зменшити визначений ч. 5 ст. 182 КПК України мінімальний розмір застави суд не має.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зменшення розміру застави до тридцяти прожиткових мінімумів.

Відтак, ОСОБА_6 доцільно продовжити дію застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів з правом внесення застави у попередньо визначеному судом розмірі, що становить 214 720 грн, та, у випадку внесення застави, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу або зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, офіційно непрацевлаштований, раніше судимий, соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, відсутні. Також, ОСОБА_8 житель іншого регіону, а тому може в будь-який момент, без зайвих труднощів, покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду. Перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу обвинувачений може незаконно впливати на свідків та інших причетних осіб. Перебуваючи на волі ОСОБА_8 може продовжити вчиняти інші злочини. На переконання суду, зміна обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, не зможе запобігти наявним ризикам. Крім того, до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави.

Однією із цілей продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_8 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

Водночас, враховуючи характер висунутого прокуратурою обвинувачення та тяжкість покарання, на переконання суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, не убезпечить в повній мірі від ризику переховування обвинуваченого від суду.

Відтак, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо, окрім як шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу виді тримання під вартою з правом внесення застави.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до обвинуваченого та накладає відповідні зобов`язання не тільки на обвинуваченого, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за обвинуваченого, а саме на заставодавця. Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених судом, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За змістом ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на відсутність у суду належних доказів, які б наразі надавали суду можливість оцінити майновий стан обвинуваченого та його спроможність внесення застави у попередньо визначеному розмірі, що становить 198 480 грн, суд зазначає наступне.

Обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою значний період часу, а розгляд кримінального провадження триває та перебуває на стадії дослідження письмових доказів. При цьому, обвинувачений постійно наголошує на тому, що застава у розмірі 198 480 грн є непомірною для нього.

Відтак, на переконання суду доцільно зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_8 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2022 та встановити її у розмірі 90 840 грн, залишивши підстави, які визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2022.

На думку суду, застава у розмірі 90 840 грн буде здатна забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Варто зауважити, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів, при цьому зі зменшенням розміру застави до 90 840 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на 60 днів, починаючи з 11 грудня 2024 року до 08 лютого 2025 року включно. Залишити ОСОБА_6 заставу в попередньо визначеному судом розмірі, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень та на попередньо визначених умовах.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Термін дії обов`язків покладених судом при внесенні застави обвинуваченим ОСОБА_6 визначити на час дії ухвали суду, тобто до 08 лютого 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на 60 днів, починаючи з 11 грудня 2024 року до 08 лютого 2025 року включно.

Зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_8 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2022 та встановити її у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області, залишивши визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2022 підстави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Термін дії обов`язків покладених судом при внесенні застави обвинуваченим ОСОБА_8 визначити на час дії ухвали суду, тобто 08 лютого 2025 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

На ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Судді: