справа № 362/4863/24
провадження № 1-кп/362/571/24
ВИРОК

Іменем України

23.12.2024

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 травня 2024 року за № 0000911, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Кузнецовск Рівненської області, українець, громадянин України, має середню базову освіту; не працює, одружений, має на утримані малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу статті 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

потерпілий ОСОБА_5 ;

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_7 .

Суд установив:

30 квітня 2024 року близько 13:45 водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним мотоциклом марки «GEON X-ROAD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись по автомобільній дорозі вул. Центральна в смт. Калинівка Фастівського району Київської області, поряд з будинком № 57, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 та введених в дію з 01 січня 2002, а саме: 2.1а ПДР України «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії», 2.9а ПДР України «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та 12.1 ПДР України «Під час вибору в встановлених межах безпечності швидкості водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу. щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив необережність у виді кримінальної протиправної самовпевненості. Не врахував дорожню обстановку, в наслідок чого не впорався з керуванням вище вказаного транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по вказаній автомобільній дорозі також в напрямку вулиці Залізнична попереду вище вказаного мотоцикла.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «GEON X-ROAD», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді садна потиличної ділянки, правового плечового та ліктьового суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та закритого перелому правої ключиці і закритої травми грудини: переломів 2-7 ребер справа, правобічного пневмотораксу, забою правої легені, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Оскільки для зрощення переломів необхідний термін більше 21 дня.

В діях водія мотоцикла марки «GEON X-ROAD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідності у виконанні вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, на надав показання, відповідно до яких 30 квітня 2024 року перед тим, як сісти за кермо мотоцикла вживав алкоголь. Також вживав напередодні. Під час руху на мотоциклі по вул. Центральна в смт. Калинівка не впорався з керуванням і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ, який рухався попереду, наслідок чого і він, і потерпілий, якого він підвозив на мотоциклі, отримали тілесні ушкодження.

При цьому ОСОБА_3 пояснив, що під час досудового розслідування він не цікавився станом здоров`я потерпілого, оскільки не знав його номеру телефону.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 перед потерпілим не вибачився.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 1 статті 286-1 КК України у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене за частиною 1 статті 286-1 КК України, є необережним нетяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що останній одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується за місцем проживання посередньо, не перебуває на обліку в лікарів нарколога чи психіатра, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Водночас обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

При цьому суд зазначає, що санкцією частини 1 статті 286-1 КК України передбачено призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Суд установив, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, оскільки його було позбавлено права керування транспортними засобами. Разом з тим, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами (позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04.09.2023, справа № 702/301/20).

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, беручи до уваги наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, виходячи з загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої частиною 1 статті 286-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк чотири роки.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у якому просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 74 759,32 гривні, моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. та 10 000 гр. витрат на правову допомогу.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень проходив тривале лікування у медичних установах як на стаціонарному так і на амбулаторному лікуванні та переніс три оперативних втручання. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями була завдана значна шкода, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях. Також було завдано значних душевних страждань тим, що не мав можливості упродовж тривалого часу лікування та численних операцій жити своїм звичним життям, не мав змоги. Після пригоди через отримані тілесні ушкодження став тягарем для рідних через фізичні вади. Крім для продовження лікування був змушений звернутися до своїх друзів та рідних по гроші, що спричиняло значні погіршення благополуччя його родини. Все це в сукупності завдало йому значних душевних страждань і додаткових незручностей. У зв`язку з отриманими травмами, постійно почуває дискомфорт.

Ретельно проаналізувавши аргументи цивільного позову та додані до нього матеріали, суд виходить із того.

Суд вважає повністю документально підтвердженими як розмір завданої матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування, так і витрат на правову допомогу, а тому ці вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Враховуючи всі обставини справи, наслідки кримінального правопорушення для потерпілого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про доведеність завдання потерпілому душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, та наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 45000 гривень.

У силу частини 4 статті 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешти, що накладалися ухвалами слідчих суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2024 на транспортні засоби.

Розподіл процесуальних витрат здійснюється в порядку статті 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 128, 174, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк чотири роки.

2. Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

3. Цивільний позов задовольнити частково.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 74 759 (сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 32 копійки, моральну шкоду в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок і 10 000 (десять тисяч) витрат на правову допомогу, всього на суму 129 759 (сто двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 32 копійки.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок.

6. Скасувати арешт майна, накладений на стадії досудового розслідування:

- ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2024 року по справі № 381/2086/24 (провадження № 1-кс/381/448/24) на мотоцикл марки «GEON X-ROAD», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2024 року по справі № 381/2086/24 (провадження № 1-кс/381/448/24) на автомобіль марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

7. Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , відповідно до письмової розписки від 15.05.2024, - залишити у його власності;

- мотоцикл марки «GEON X-ROAD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23 повернути у володіння та користування ОСОБА_3 ;

- СD-R диск з відеозаписом, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1