Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3414/17
Провадження № 1-в/553/3/2025
У Х В А Л А

Іменем України

28.03.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників засудженого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі, в якому прохав зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 23.10.2017 року по 01.02.2018 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у справі № 553/3414/17 з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000546 від 26.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2ст.311, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 прохала зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, а саме період з 23.10.2017 року по 01.02.2018 року, посилаючись на те, що кримінальне провадження № 0000546, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2017 року, тобто злочин ОСОБА_4 вчинено до 20 червня 217 року, а тримання під вартою засудженого ОСОБА_4 з 23.10.2017 року по 01.02.2018 року відбулось вже після 21.06.2017 року, таким чином на думку сторони захисту вказаний вище строк підлягає зарахуванню засудженому в строк відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та прохав задовольнити клопотання.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що згідно обвинувального акту та вироку суду від 20.12.2017 року, точний час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не встановлено, але до 16.08.2017 року, що на думку прокурора виключає можливість зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з рахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, прокурором вказувалось про те, що внесення відомостей до Єдиного державного досудових розслідувань 26.04.2017 року, не є безумовною підставою для зарахування строку попереднього ув`язнення і строк відбування покарання з рахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в зв`язку з чим прохав відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 ..

Суд, вислухавши учасників судового процесу, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Процедура зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання визначається за правилами, передбаченими ст.72 КК України.

Частиною 5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що набрав чинності 24 грудня 2015 року, визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIIIвід 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким ч.5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Оскільки норма ч.5ст.72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є складовою частиною інституту призначення покарання, тобто нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права, яка іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст.5 КК України, тому при вирішенні питання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання, слід враховувати час вчинення особою злочину та застосовувати правила дії у часі Закону України про кримінальну відповідальність.

Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року в справі№663/537/17 провадження №13-31кс18.

Судом встановлено, що згідно вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зараховано у строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у період з 24.03.2015 року по 28.05.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визначено строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 жовтня 2017 року.

Таким чином, Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахуванням судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення період з 24.03.2015 року по 28.05.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно вимог ст. 72 КК України.

Засудженим ОСОБА_4 19 січня 2018 року було оскаржено вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 20.12.2017 року.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Полтавської області від 01.02.2018 року відмовлено апелянту у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 20.12.2017 року.

Згідно розпорядження про виконання вироку, вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 20.12.2017 року набрав законної сили 01 лютого 2018 року.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, 23.10.2017 року та тримався під вартою до ухвалення вироку у справі 20.12.2017 року.

Після ухвалення вироку 20.12.2017 року та до 01.02.2018 року, дати набрання вироку законної сили, утримувався у ДУ « Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Судом встановлено, що кримінальне провадження було внесено до ЄРДР 26.04.2017 року, тобто до 20 червня 2017 року (включно), в той час засуджений ОСОБА_4 утримувався під вартою в період з 23.10.2017 року по 01.02.2018 року, тобто після 21 червня 2017 року, тобто у період, на який поширюється дія ЗУ № 838-VIII.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 553/ 3414/17 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2017 року за № 0000546 ( т. 1 а.с.1-3), що свідчить про те, що протиправні дії, які інкримінувалися останньому органом досудового розслідування, були вчинені ним до 26.04.2017 року, тобто до дати з якої і було розпочато вазане кримінальне провадження.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадження № 0000546 від 26.04.2017 року, 16 травня 2017 року проведено допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( т. 1 а.с.4-8), котрі і були заявниками у вказаному кримінальному провадженні, зі слів ОСОБА_4 , що також підтверджує позицію сторони захисту в даному кримінальному провадженні.

Вказані обставини, не були спростовані прокурором у спосіб встановлений законом шляхом поданння належних та допустимих доказів. Разом з цим, прокурором не було надано жодних доказів на спростування тверджень сторони захисту, а також на підтвердження факту вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому правопорушень саме після 20.06.2017 року, що свідчить про безпідставність тверджень і заперечень останнього.

Відповідно до ч.3 ст. 4 КК України часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).

Великою Палатою Верховного Суду в своїй постанові від 29.08.2018 року висловлено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України і прямо вказала, що якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 року до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838, оскільки зворотня дія Закону №2046, який іншим чином погіршує становище особи, не допускається. Застосування до таких випадків Закону № 2046 - VIIІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046 VIIІ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст. 5 КК України, не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 2046 - VIIІ.

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, відповідно до матеріалів кримінального провадження та обставин встановлених в ході судового розгляду клопотання, суд констатує, що ОСОБА_4 вчинено ряд кримінальних правопорушень до 20 червня 2017 р. (включно) і щодо нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046?VIII, що вказує на те, що «Закон Савченко» має переважаючу (ультраактивну) дію та підлягає до застосування у даному випадку.

Наведені вище обставини спростовують твердження прокурора про доцільність застосування відносно засудженого ОСОБА_4 Закону №2046?VIII, які суд визнає невірними, оскільки зворотна дія Закону №2046?VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, не допускається».

Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку, що до призначеного ОСОБА_4 покарання підлягає зарахуванню строк з 23 жовтня 2017 року по 01 лютого 2018 року, включно, тобто до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ч.5 ст. 72 КК України та ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі задовольнити.

Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2017 року, яким йому призначено покарання у вигляді у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України, строк попереднього ув`язнення за період 23 жовтня 2017 року по 01 лютого 2018 року включно, тобто до дати набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1