ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2842/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - КП «Київтеплоенерго» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001020 від 09.03.2023.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001020 від 09.03.2023 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. В ході проведення слідчих дій у даному кримінальному провадженні представниками підприємства, які приймали участь у слідчих діях, неодноразово наголошувалося на тому, що обставини, які є предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вже є предметом досудового розслідування у двох інших кримінальних провадженнях, які здійснюють досудове розслідування, зокрема Територіального бюро економічної безпеки України в місті Києві (кримінальне провадження за № 0000154 від 03.02.2023 за ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується копією ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2024 (справа 760/8650/23) про проведення обшуку) та слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві 00001413 від 07.12.2021 року за ч. 3 ст. 191 КК України, що підтверджується копією ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2024 року (справа №752/2453/22) про проведення обшуку), які розпочаті раніше.

В ході проведення обшуку в рамках кримінального провадження, 19.09.2024 року слідчій СВ Дарницького УПГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 були надані документи на підтвердження фактів здійснення досудового розслідування двома іншими органами та відповідно документи на підставі яких проводилися слідчі дії на підприємстві, вилучалася фінансово - господарська документація, яка стосується тих же обставин, які є предметом досудового розслідування у №0001020 від 09.03.2023 та наголошувалося на недопустимості подальшого проведення слідчих дій за одними і тими ж фактами та обставинами, у кримінальних провадженнях які дублюють одне одного.

23.09.2024 року засобами електронного зв`язку на офіційну електронну пошту Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 також направлено клопотання про виконання вимог пункту чотири ст. 218 КПК України щодо передачі матеріалів кримінального провадження за №0001020 від 09.03.2023 органу, який розпочав розслідування аналогічних фактів та обставин раніше та присвоїти названому кримінальному провадженню статусу «дублікат» в облікових документах Єдиного реєстру досудових розслідувань.

30.09.2024 року засобами електронного зв`язку адвокатом ОСОБА_3 отримано відповідь Дарницького УП ГУ НП у м. Києві за вих. № від 30.09.2024 щодо рекомендації звернення до Дарницької окружної прокуратури міста Києва з питань визначення підслідності кримінального провадження за №0001020 від 09.03.2023.

Заявник вказує, що отримана відповідь Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві свідчить про невиконання уповноваженими особами на здійснення досудового розслідування за №0001020 від 09.03.2023 вимог пункту четвертого ст. 218 КПК України, а саме неприйняття процесуальних рішень передбачених нормами КПК України та не внесення відомостей про дублювання названим кримінальним провадженням інших проваджень до Єдиного реєстру досудових розслідування, чим допущено, бездіяльність, що підлягає оскарженню відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та про ухилення від виконання прямої вказівки закону щодо передачі матеріалів кримінального провадження органу, який розпочав досудове розслідування аналогічних фактів та обставин раніше.

За наслідком вказаного представник КП «Київтеплоенерго» просить суд визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві та зобов`язати їх виконати вимоги статті 218 КПК України щодо передачі матеріалів кримінального провадження №0001020 від 19.03.2023 органу, що розпочав розслідування раніше та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з присвоєнням статусу «дублікат» кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001020 від 09.03.2023 року.

В судове засідання представник КП «Київтеплоенерго» не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001020 від 09.03.2023 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України) встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує правового регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Так, права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

В рішенні від 11 березня 2011 року у справі № 2 - рп / 2011 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого саме в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зазначений у ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема за п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9 1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий, дізнавач або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено частиною 1 статті 303 КПК України.

Скаржник вважає, що такими діями, які слідчий повинен був здійснити, але не здійснив, є виконання вимог пункту чотири ст. 218 КПК України щодо передачі матеріалів кримінального провадження за №0001020 від 09.03.2023 органу, який розпочав розслідування аналогічних фактів та обставин раніше та присвоєння названому кримінальному провадженню статусу «дублікат» в облікових документах Єдиного реєстру досудових розслідувань, з клопотанням про проведення яких він звертався до слідчого відділу, однак їх проведено не було, а тому слідчий суддя у відповідності до ст. 303 КПК України своїми правами може зобов`язати уповноважених осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві на вчинення ряду таких дій.

Водночас, слід зазначити, що ч. 1 ст. 303 КПК України регулює право на оскарження бездіяльності слідчого, що виникає у скаржника, лише у разі нездійснення останнім тих інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Тобто необхідно встановити дві обставини: які дії слідчий зобов`язаний вчинити згідно КПК України і не вчинив, а також вчинення таких дій повинно бути обумовлене визначеним цим Кодексом строком.

Слідчий суддя вважає, що бездіяльність слідчого, що полягає у загальному нездійсненні покладених на нього обов`язків та функцій не є такою дією, що підлягає оскарженню за ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема це стосується вимоги про зобов`язання слідчого провести ряд процесуальних дій. Слід зазначити, що слідчий суддя діє в межах своїх повноважень передбачених чинним КПК України і зокрема, що стосується оскарження дій, бездіяльності слідчого - нормою цього Кодексу, яка передбачає виключно, які рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені під час досудового розслідування (ст. 303 КПК України). Отже слідчий суддя позбавлений права зобов`язувати слідчого вчиняти дії, право на вчинення яких має лише слідчий у відповідності до його дискреційних повноважень.

У даному випадку скаржник може звертатись до слідчого судді лише зі скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача, яка полягає у нездійсненні ним дій (розглянути клопотання, наприклад, про проведення слідчих, процесуальних дій та ін.) у визначений КПК України строк (3 дні за ст. 220 КПК України) в межах строку для такого оскарження (10 днів за ч. 1 ст. 304 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що, у даному випадку, особою, що подала скаргу, оскаржується бездіяльність, яка виходячи з ч. 1 ст. 303 КПК України, не підлягає оскарженню слідчому судді, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись стст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1