ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000076 від 24.02.2014 року, -

встановив:

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000076 від 24.02.2014 року.

Обґрунтовуючи подану заяву захисник ОСОБА_3 послався на те, що головуючий суддя ОСОБА_5 вчинив дії, які не передбачені КПК України, а саме призначив до судового розгляду кримінальне провадження на підставі повідомлення про підозру, а не обвинувального акту. Так, процесуальний документ переданий стороною обвинувачення на розгляд суду містить відомості, передбачені ст. 277 КПК України та не містить відомостей, передбачених ст. 291 КПК України, зокрема у ньому зазначено, що ОСОБА_4 є підозрюваним та вказано обставини кримінального правопорушення в скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 . При цьому, захисник звернув увагу суду на обставини про які зазначає представник ПАТ «Одеський НПЗ», проте суд зазначив, що підозрюваний та обвинувачений є словами синонімами. Тобто, суддя допустив упереджені висловлювання, фактично передчасно зазначаючи, що ОСОБА_4 набув у кримінальному провадженні відповідного статусу, незважаючи на відсутність будь-яких доказів.

За таких обставин, захисник ОСОБА_3 вважає, що подальше здійснення правосуддя у вказаному кримінальному провадженні суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 є неможливим, позаяк його дії та рішення у справі викликають сумнів у його неупередженості.

Прокурор та представник юридичної особи ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» - адвокат ОСОБА_6 , а також ОСОБА_4 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_7 , суддя, якому заявлено відвід, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили та жодних клопотань до суду не надавали.

З урахуванням необов`язкової участі учасників судового провадження, а також судді, якому заявлено відвід у розгляді заяви про відвід, судовий розгляд проведено за відсутності прокурора, представника юридичної особи, особи, в інтересах якої заявлено відвід судді та судді, якому заявлено відвід.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву про відвід судді та просив її задовольнити.

Заслухавши заявника, дослідивши доводи заяви про відвід та докази на доведення заявленого відводу, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку, що відвід є необґрунтованим, а аргументи заявника не мають зв`язку з підставами для відводу, з огляду на наступне.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 , судом не встановлено будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів захисником не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання захисника в неупередженості судді ОСОБА_5 та його необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання захисника у недостатній неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_5 фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими суддею в ході розгляду кримінального провадження №0000076 від 24.02.2014 року, порядком ведення судового процесу, а також мотивами і висновками головуючого на доводи та заперечення сторони захисту, що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи захисника ОСОБА_3 суд визнає безпідставними.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_5 або його об`єктивності, захисником не надано.

Суд також вважає на необхідне звернути увагу, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, захисник вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а в разі неможливості їх оскаржити під час судового розгляду, внести заперечення на такі рішення до апеляційної скарги поданої на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи по суті, а не заявляти про недовіру суду.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_5 , суд визнає доводи захисника, викладені у заяві про відвід безпідставними, та які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження №0000076 від 24.02.2014 року, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/9666/22

Номер провадження № 1-кс/522/3787/24

Головуючий суддя ОСОБА_1