09.12.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/140/24
Справа № 940/992/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0001823 від 19.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Черепин Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2010 років народження, не працюючого, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Так,18.05.2024 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із співмешканкою ОСОБА_8 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою проведення дозвілля прийшли до сестри ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , яка проживає разом з ОСОБА_12 на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

19.05.2024 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, що відпочивали поблизу, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб спровокував конфлікт з ОСОБА_12 , під час якого висловлювався нецензурною лайкою на адресу останнього.

З метою владнання конфлікту та його припинення ОСОБА_12 не реагував на спроби ОСОБА_4 самовиразитись шляхом його приниження та словесно намагався заспокоїти ОСОБА_4 , що не зупинило хуліганські дії останнього, після чого, останній не реагуючи на осіб, які перебували поряд, на території домоволодіння, зокрема жінки та малолітніх дітей, наблизився до ОСОБА_12 та наніс близько трьох ударів руками в обличчя останньому, чим заподіяв останньому фізичний біль.

В цей час дії ОСОБА_4 намагались припинити ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , на що він, маючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та продовження протиправних дій відносно присутніх, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав виражатися нецензурною лайкою в бік присутніх осіб.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 та забезпечення безпеки життю та здоров`ю оточуючих, його малолітня донька ОСОБА_9 викликала працівників поліції, які прибули на місце події о 01 год. 17 хв. З метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 покинув територію вказаного домоволодіння.

19.05.2024 близько 01 год. 55 хв., в той час як оперуповноважений відділу кримінальної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_13 разом із старшим слідчим слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_14 , прибувши на виклик ОСОБА_9 про вчинення домашнього насильства її батьком ОСОБА_4 , з`ясовували обставини події, на мобільний телефон ОСОБА_8 неодноразово телефонував ОСОБА_4 з вимогами прийти додому, на що остання відповіла, що прийде додому після спілкування з працівниками поліції.

В подальшому, близько 02 години 15 хвилин працівник поліції ОСОБА_13 , почувши звук роботи мототранспорту та звуки, схожі на удари металу, вийшов із будинку на подвір`я, де побачив на дорозі ОСОБА_4 , на якого вказували свідки, як особу, що вчиняла хуліганські дії, який грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до правоохоронних органів, а також існуючих правил поведінки у суспільстві, побачивши працівника поліції, почав виражатись нецензурною лайкою та образливими лайливими словами в бік працівника поліції ОСОБА_13 . З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_13 висунув йому усну вимогу припинити хуліганські дії та зупинитись на тому місці, де він знаходиться.

В цей час ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_13 є працівником правоохоронного органу, почав стрімко рухатися до ОСОБА_13 , тим самим скорочуючи між ними відстань. На вимогу поліцейського ОСОБА_13 не наближатися ОСОБА_4 не реагував та підійшовши до нього наніс не менше 2-х ударів заздалегідь заготовленим ножом, який тримав в правій руці, в область спини зліва, перший з яких - пошкодив засіб пасивного захисту бронежилет, спричинивши колото-різане пошкодження, а другий - заподіяв ОСОБА_13 , який припиняв хуліганські дії, тілесне ушкодження у вигляді лінійної колото-різаної рани з рівними краями кінцями на межі верхньої третини лівої сідниці і попереку розміром 2.8*0,2 см, глибиною 4,0 см, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, зокрема ОСОБА_12 , наблизився до останнього, який в цей час знаходився при вході в господарську будівлю та, тримаючи в правій руці ніж, здійснив удар в область шиї, від якого ОСОБА_12 ухилився. В цей час, ОСОБА_13 побачивши, що ОСОБА_4 своїми діями створює загрозу життю та здоров`ю оточуючих, а також на попередження про наміри застосування вогнепальної зброї та 1 пострілу в гору не реагує, ОСОБА_13 застосував вогнепальну зброю, зробивши 1 постріл в напрямку ОСОБА_4 , чим припинив хуліганські дії останнього, завдавши останньому тілесне ушкодження у виді вогнепальної крізної рани правого колінного суглобу, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_4 виразилось в ускладненні впорядкованих функціональних відносин, тобто в ускладненні забезпечення спокійної суспільно корисної діяльності, побуту і відпочинку людей.

Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_4 виразилась у відкрито виражених діях, які були очевидні для нього та інших осіб, нехтуючи громадським порядком, елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язані з опором представникові влади, вчинені із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин ситуацій або внаслідок надзвичайних потребують такої допомоги.

Підпунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

18.05.2023 оперуповноважений ВКП Білоцерківського РУП ГУ НП Київській області капітан поліції ОСОБА_13 разом із старшим слідчим Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_14 , будучи згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду i правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, відповідно до розстановки сил та засобів, затвердженої начальником відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області заступили на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи «Батут-430» відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та несли службу на службовому автомобілі марки «Renault» моделі «Express», д.н.з. НОМЕР_1 , на синьому фоні.

Під час виконання вищевказаними працівниками поліції службових обов`язків, 19.05.2024 близько о 00 год. 30 хв. надійшло повідомлення на спецлінію «102» від ОСОБА_9 про вчинення протиправних дій її батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Реагуючи на вказане повідомлення, працівник поліції ОСОБА_13 , який перебував в однострої зі знаками розрізнення працівника «Національної поліції України», екіпірований спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленим на бронежилеті нагрудним жетоном із зображенням спеціального номеру, спільно зі старшим слідчим капітаном поліції ОСОБА_14 приїхав на вказану адресу.

19.05.2024 близько 01 год. 55 хв., в той час як вказані працівники поліції з`ясовували обставини події, на мобільний телефон ОСОБА_8 неодноразово телефонував ОСОБА_4 з вимогами прийти додому, на що остання відповіла, що прийде додому після спілкування з працівниками поліції. Після вказаної розмови у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків.

В подальшому, близько 02 год. 20 хв. ОСОБА_13 , почувши звук роботи мототранспорту та звуки, схожі на удари металу, вийшов із будинку на подвір`я, де побачив на дорозі ОСОБА_4 , на якого вказували свідки, як особу, що вчиняла хуліганські дії, який грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до правоохоронних органів, а також існуючих правил поведінки у суспільстві, побачивши працівника поліції, почав виражатись нецензурною лайкою та образливими лайливими словами в бік працівника поліції ОСОБА_13 . З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_13 висунув йому усну вимогу припинити хуліганські дії та зупинитись на тому місці, де він знаходиться.

В цей час ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_13 є працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, почав стрімко рухатися до ОСОБА_13 , тим самим скорочуючи між ними відстань. На вимогу поліцейського ОСОБА_13 не наближатися, ОСОБА_4 не реагував та підійшовши до нього, наніс не менше 2-х ударів, заздалегідь заготовленим ножом, який тримав в правій руці, в область спини зліва, перший з яких пошкодив засіб пасивного захисту бронежилет, спричинивши колото різане пошкодження, а другий заподіяв ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді лінійної колото-різаної рани з рівними краями і кінцями на межі верхньої третини лівої сідниці і попереку розміром 2.8*0,2 см, глибиною 4,0 см, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, внаслідок чого останній впав та не зміг чинити опір.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно 19.05.2024 в селі Черепин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спочатку спровокував конфлікт з ОСОБА_12 , з яким випили на двох 0,7 горілки, висловлювався у його адресу нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок, а пізніше поїхав по цигарки. Коли повернувся, то побачив біля подвір`я автомобіль поліції. Наблизившись ближче побачив працівника поліції в темному одязі, бо було погано видно, при цьому вказаний поліцейський дав ОСОБА_4 вказівку не наближатись, точних слів не пам`ятає, яку він проігнорував та наблизився впритул до поліцейського, який почав його зупиняти та тримати обхвативши руками, перебуваючи обличчям до обличчя. В цей час ОСОБА_4 правою рукою вийняв з кишені куртки розкладний викидний ніж, який відкрив однією рукою, бо руки були відносно вільні, та дійсно наніс поліцейському не меншу двох ударів вказаним ножем, куди точно не пам`ятає. Відразу після цього почав рухатись від поліцейського та зблизився з ОСОБА_12 , який ймовірно перебував неподалік і махав ножем перед останнім, але ніяких ушкоджень ОСОБА_12 не заподіяв. В цей час пролунали постріли, їх було точно декілька, відчув біль у правому коліні після пострілу, злякався та почав втікати. Куди дівся ніж, ОСОБА_4 не пам`ятає, оскільки перебував у стані сп`яніння. Намагався просити вибачення в потерпілого, але не зміг з ним зв`язатись, бо чув, що останній на даний час проходить службу в іншому регіоні.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Незначні суперечності в показаннях обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає такими, що не впливають на правову кваліфікацію дій обвинуваченого та обумовлені перебуванням обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння на час вчинення кримінальних правопорушень.

Разом з тим, пред`явлений потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обвинувачений визнав частково, а саме просив стягнути з нього на користь потерпілого 100000,00 грн. моральної шкоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 75 КК України. Також просив частково задовольнити цивільний позов.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 щодо вирішення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_16 покладався на розсуд суду. Також, просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Прокурор підтримав висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, особу винного, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2010 років народження, офіційно не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання, проте має і позитивні характеристики від сусідів, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра КНП «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України та необхідним призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив окремі кримінальні правопорушення, остаточне покарання йому має бути призначено за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, та зваживши на індивідуальний ступінь тяжкості вчинених діянь відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, що визначається характером та ступенем суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, виходячи з конкретних обставин їх вчинення, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправним діянням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Вирішуючи питання щодо пред`явленого цивільного позову про стягнення з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 на користь позивача (потерпілого) ОСОБА_13 завданої кримінальним правопорушенням шкоди у сумі 370000,00 грн., суд зазначає таке.

Так, позовна заява мотивована тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_13 завдано легкі тілесні ушкодження, чим заподіяно шкоду у сумі 370000,00 грн., яка складається з матеріальної шкоди 100000,00 грн., моральної шкоди 200000,00 грн., 70000,00 грн. витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні відповідач (обвинувачений) ОСОБА_4 пред`явлений цивільний позов визнав частково, а саме у сумі 100000,00 грн.

Прокурор підтримав заявлений потерпілим цивільний позов та просив задовольнити його частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі 752/17832/14-ц.

Судом встановлено, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 безумовно зумовили для потерпілого ОСОБА_13 моральну шкоду, оскільки йому, як працівнику правоохоронного органу, було заподіяно лінійну колото-різану рану розміром 2.8*0,2 см, глибиною 4,0 см, яка хочі відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, проте отримана безпосередньо під час виконання останнім службових обов`язків.

Отже, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, конкретних обставин кримінального провадження, характеру та глибини душевних страждань, які позивач (потерпілий) ОСОБА_13 зазнав у зв`язку з спричиненими йому травмами, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, в тому числі необхідності докладання додаткових зусиль для організації нормального повсякденного життя, суд визначає розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому обвинуваченим ОСОБА_4 у розмірі 200000,00 гривень, які необхідно стягнути з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 на користь позивача (потерпілого) ОСОБА_13 .

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача (потерпілого) ОСОБА_13 про стягнення з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 100000,00 грн. необхідно відмовити, оскільки в матеріалах кримінального провадження та цивільного позову відсутні докази заподіяння такого розміру матеріальної шкоди.

Щодо обґрунтованості вимог в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_13 витрат на правову допомогу, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, належать витрати на правову допомогу.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (стаття 91 КПК України).

Пред`являючи цивільний позов у кримінальному провадженні, потерпілим заявлено вимогу про стягнення із обвинуваченого на його користь 70000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Втім, оскільки на підтвердження цих вимог до матеріалах кримінального провадження не надано жодних доказів, суд позбавлений можливості оцінити надану потерпілому ОСОБА_13 правову допомогу адвокатом ОСОБА_6 .

Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини кримінального провадження, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд вважає, що цивільний позов необхідно задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 на користь позивача (потерпілого) ОСОБА_13 200000,00 грн. моральної шкоди, у задоволенні іншої частини вимог необхідно відмовити за недоведеністю позивачем позовних вимог належними та допустимими доказами.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не пізніше 09 лютого 2025 року.

Разом з тим, необхідно скасувати арешт, накладений на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язати: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не пізніше 09 лютого 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні в сумі 80236 (вісімдесят тисяч двісті тридцять шість) гривень 83 копійок, а саме за проведення експертиз: від 21.06.2024 № СЕ-19/111-24/35812-БЛ в сумі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок; від 14.08.2024 № СЕ-19/111-24/39435-ВЗ в сумі 18174 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривень 72 копійок; від 01.08.2024 № СЕ-19/111-24/35088-БД в сумі 9052 (дев`ять тисяч п`ятдесят дві) гривень 51 копійок; від 06.08.2024 № 427/24-23 в сумі 15145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) гривень 60 копійок; від 12.08.2024 № 428/24-23 в сумі 15145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) гривень 60 копійок; від 13.09.2024 № 429/24-23 в сумі 13631 (тринадцять тисяч шістсот тридцять один) гривень 04 копійок.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року на тимчасово вилучене 19.05.2024 в ході проведення огляду приміщення (кімнати) на першому поверсі БМЛ №2 в АДРЕСА_3 , майно, а саме: зимову куртку кольору хакі зі слідами речовини бурого кольору, футболку білого кольору з синьо чорними вставками з написом «Адідас», светр сірого кольору з капюшоном, штани кольору хакі з обширною плямою бурого кольору на правій штанині, пару мокасин зі шнурками червоного кольору, пару синіх шкарпеток, які поміщено до картонної коробки та опечатані биркою з відповідними написами, - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

-зимову куртку кольору хакі зі слідами речовини бурого кольору, футболку білого кольору з синьо-чорними вставками з написом «Адідас», светр сірого кольору з капюшоном, штани кольору хакі з обширною плямою бурого кольору на правій штанині зі слідом від ймовірного кульового поранення, пара мокасин зі шнурками червоного кольору, пару синіх шкарпеток, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, повернути ОСОБА_4 ;

-бронежилет чорного кольору зі спеціальним жетоном №0055184, що поміщений до спец-пакету №WAR1831203; куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, та штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, повернути потерпілому ОСОБА_13 ;

-пістолет Макарова № НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету № ICR0082319; два магазини, які поміщено до спец. пакету № ICR0082320; 6 набоїв з № 1 магазину, які поміщено до спец. пакету № ICR0082321; 8 набоїв з магазину № 2, які поміщено до спец. пакету № ICR0082322, що знаходяться в кімнаті зберігання зброї Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, передати до відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області;

-мобільний телефон Оscal з сім картою, який переданий на зберігання ОСОБА_8 , повернути ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , моральну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_17