КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/972/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000441 від 06.05.2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року поновлено прокурору Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 строк для звернення з клопотанням про арешт майна та задоволено його клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020.

Накладено арешт на майно, що на праві приватної належать: ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:0993.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою зняти арешт на вищевказане майно.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" набуло вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, який є чинним, та не існує і не існувало жодного провадження щодо визнання його недійсним.

Крім того, апелянт зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні стосується осіб, які не мають жодного відношення до товариства.

Апелянт вказує, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року у справі 757/53292/23-к вже було накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, а ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року у справі 757/4565/24-к задоволено клопотання про зняття арешту в частині обмеження права користування земельною ділянкою.

Представник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" та прокурор у судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, копію ухвали слідчого апелянт не отримував, а апеляційну скаргу подав до суду 19.12.2024, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора при оперативному супроводженні Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.07.2023 ОСОБА_13 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 повідомлено та в подальшому змінено підозру за ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

02.08.2023 постановою ГСУ ОСОБА_13 оголошено в розшук.

06.10.2023 матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_13 по ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України виділено в окреме провадження та зареєстровано в ЄРДР під № 0001862.

06.11.2023 при встановленні наявності достатніх доказів ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

21.02.2024 матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_14 по ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_15 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 по ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України виділено в окреме провадження та зареєстровано в ЄРДР під № 0000415 обвинувальний акт в якому направлено для розгляду по суті до суду.

22.02.2024 при встановленні наявності достатніх доказів ОСОБА_8 , повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомлено про підозру за ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діючи у змові довели свій злочинний умисел по заволодінню земельними ділянками лісогосподарського призначення державної форми власності в межах Поляницького лісництва ДП «Ворохтянський лісгосп» до кінця, шляхом підробки документів та розпорядилися в подальшому ними на власний розсуд в результаті чого завдано збитків державі в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації на загальну суму 15 388 720 грн.

19.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського РС м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 12-ти місяців, тобто до 22 лютого 2025 року.

Дії підозрюваних, які кваліфіковано за вищевказаними статтями КК України у відповідності до ст. 12 КК України в своїй сукупності є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

На виконання доручення, було встановлено СПД, які були залучені до злочинної діяльності, а саме СПД які надають послуги у сфері інжинірингу, геології та геодезії, а саме: ПМП «КЕДР» , ТОВ «ЕСТР» , ТОВ "НВП "Ю-ГІС" , ФОП « ОСОБА_14 », ФОП « ОСОБА_18 », ФОП « ОСОБА_19 », ФОП « ОСОБА_20 », ФОП « ОСОБА_21 » та інші СПД.

Вказана інформація підтверджується виявленими порушеннями стосовно земельних ділянок, що перетинаються з землями державної власності лісогосподарського призначення ДП «Ліси України», перелік яких було встановлено департаментом безпеки ДП «Ліси України» під час проведення перевірки щодо прав та законних інтересів державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та належного оформлення права постійного користування на землі лісового фонду на території філії «Ворохтянське лісове господарство» Івано-Франківської області.

Одночасно встановлено, що такі земельні ділянки накладаються на межі лісового фонду, а саме на територію Ворохтянського ЛГ, що зафіксовано проведеним оглядами меж лісового господарства, зверненнями Ворохтянського ЛГ до правоохоронних органів та іншими матеріалами в своїй сукупності.

Відповідно матеріалів інвентаризації Ворохтянського ЛГ, зазначені земельні ділянки не вибували з лісового фонду, що підтверджується як матеріалами інвентаризації 2009 так і матеріалами попередніх інвентаризацій

Встановлено, що 28.02.2018 відділом у м. Яремчому Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м. Яремчому Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, де на той час був керівником ОСОБА_17 , на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21.02.2018, яка виготовлена ФОП « ОСОБА_22 » за замовленням ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" на підставі цивільно-правового договору купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_23 від 16.04.2009 та зареєстровано в реєстрі за номером №1114, здійснено реєстрації в «Національній кадастрові системі» земельної ділянки з кадастровим номером: :22:002:0993, площа 0.4998 га, цільове призначення «07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення».

28.02.2018 державним реєстратором Надвірнянської міської ради ОСОБА_24 на підставі цивільно-правового договору купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_23 від 16.04.2009 та зареєстровано в реєстрі за номером №1114 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:0993, за ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" .

22.12.2018 державним реєстратором Виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_25 здійснено реєстрацію іншого речового права, а саме право забудови земельної ділянки (суперфіцій), на підставі договір суперфіцію, серія та номер: 18/12-С, виданий 18.12.2017, видавник: власник - ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ";землекористувач - ТОВ "МБС-УКРІНВЕСТ"; додатковий договір №1 до Договору СУПЕРФІЦІЮ №18-12С від 18 грудня 2017 р., в результаті чого право користування земельною ділянкою за основним Договором надається на строк 50 (п`ятдесят) років від дати укладення основного договору, а також зобов`язання Суперфіціарія придбати відповідну земельну ділянку до моменту введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, строк дії договору до 18.12.2067, з правом пролонгації.

24.12.2021 державним реєстратором Виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_25 здійснено реєстрацію права власності на незавершене будівництво на підставі технічного паспорту, серія та номер: TI01:5020-4039-6031-7205, виданий 23.12.2021, видавник: ЄДЕССБ за ТОВ "ЄВРОБУДІВНИЦТВО", .

Крім того, протягом 2019-2021 років зареєстровано ряд договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно на підставі яких накладено заборону на нерухоме майно яке збудовано на земельній ділянці ТОВ «МБС-УКРІНВЕСТ», .

Досудовим розслідуванням встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, дійсно був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_23 від 16.04.2009 та зареєстровано в реєстрі за номером №1114, однак відповідно відповіді з ДП «НАІС» згідно повного витягу про витрачання бланку нотаріального документу за серією та номером бланку значиться - договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок, що свідчить про те, що на підставі даного договору ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" набуло право власності не на земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:0993, а на інший об`єкт нерухомого майна.

Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :22:002:0993 до укладення договору купівлі-продажу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ №150694 належала ОСОБА_26 .

Відповідно графічних матеріалів які викладені на зазначеному державному акті форма земельної ділянки суттєво відрізняється від форми земельної ділянки, яку сформовано на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21.02.2018, яка виготовлена ФОП « ОСОБА_22 » за замовленням ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" , в результаті чого зареєстровано відомості про земельну ділянку з кадастровим номером, що може свідчити про те, що ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" не являється її власником.

Крім того, відповідно норм законодавства, що регулювало відносини в земельній сфері станом на дату укладення зазначеного договору купівлі-продажу ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" мало б отримати правоуставновчий документ на право власності, а саме державний акт на право власності на землю, оскільки даний договір був наданий до відділу земельних ресурсів у місті Яремче, про що свідчить відмітка з підписом начальника відомості про те, що договір зареєстровано в поземельній книзі від 23.10.2009, тобто після укладення договору.

В ході досудового розслідування встановлено, що сусідні землекористувачі, які зазначені в даному державному акті ніколи не користувались земельними ділянками, які фактично межують із земельною ділянкою з кадастровим номером: :22:002:0993, оскільки сусідні земельні ділянки набуті у власність на підставі підробних документів, що підтверджується матеріалами проведених тимчасових доступів у ДП «Центр ДЗК», Поляницькій сільській раді та інших державних органах та установах.

Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :22:002:0993 накладаються на межі лісового фонду, а саме на територію Поляницького лісництва Ворохтянського ЛГ, що зафіксовано проведеним оглядом меж лісового господарства, зверненнями Ворохтянського ЛГ та іншими матеріалами в своїй сукупності.

Відповідно матеріалів інвентаризації Ворохтянського ЛГ, зазначені земельні ділянки не вибували з лісового фонду, що підтверджується як матеріалами інвентаризації 2009 так і матеріалами попередніх інвентаризацій.

Земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельну ділянки з кадастровим номером: :22:002:0993 на праві приватної власності належать ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ", , а користувачами зазначеної земельної ділянки на підставі укладеного договору суперфіцію являється ТОВ "ЄВРОБУДІВНИЦТВО", та ТОВ "МБС-УКРІНВЕСТ", .

20.11.2023 винесено постанову про визнання земельних ділянок, серед інших, земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:0993 - речовими доказами у кримінальному провадженні.

13.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на майно, що на праві приватної належать: ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:0993.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 358 КК України, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, а також могло бути набуте кримінально протиправним шляхом, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою їх збереження, а також, що за вказаних обставин таке обмеження прав власника (володільця) цього майна є співмірним завданням кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на частину 4 статті 173 КПК України, якою передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що вищевказана земельна ділянка використовується ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" у господарській діяльності і прокурором у клопотанні не доведено, що незастосування заборони користування нею може призвести до її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення тощо, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя не врахував, що заборона користування цією земельною ділянкою може призвести до зупинення діяльності ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ", яке використовує це майно у своїй діяльності, а тому такий спосіб арешту за вказаних умов не буде співмірним завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна.

Щодо інших заборон, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно в тому обсязі, про який заявляє прокурор, не є припиненням/позбавленням права власності, а є лише тимчасовим обмеженням, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Вищевикладене свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, а тому, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:0993, що на праві приватної належать ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" , з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

В частині вимог клопотання прокурора про заборону користування вказаною земельною ділянкою - відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:0993, що на праві приватної належать ТОВ "ЛІТІЙ ІНКОМ ІНВЕСТ" шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_27

Судді:

ОСОБА_28