Провадження № 11-сс/4823/89/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження № 0000713 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостки Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 01 квітня 2025 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами і за які передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна, що, враховуючи наявність доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дало підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказує, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі її внесення, не зможе достатньою мірою гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись із поданою прокурором апеляційною скаргою, захисником подано заперечення, в якому він просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні, дослідивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 03.04.2024 за підозрою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України.

01.02.2025 ОСОБА_8 було затримано у порядку ст. 615 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, визнав доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування або суду та ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, що не перешкоджає перебуванню в умовах попереднього ув`язнення, сімейний та майновий стан, що підозрюваний одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, не має постійного джерела прибутку, раніше не судимий.

Також, враховано, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Стосовно доводів прокурора про визначення розміру застави, який не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Застава - це не менш слабкий запобіжний захід, як безпідставно вважає прокурор, а є альтернативним запобіжним заходом по відношенню до триманню під вартою. За тяжкістю ці запобіжні заходи рівні.

Обов`язок суду призначити такий розмір застави, щоб була забезпечена процесуальна поведінка особи, а людина вийшла на волю. Правосуддя не потребує, щоб людина чекала вироку під вартою, адже вина її ще не доведена.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини, адже запобіжний захід та визначення розміру застави не має ототожнюватися із призначенням покарання. На даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не має карати особу, вина якої ще не доведена, а має виконувати лише контролюючу функцію та може обмежити особу у певних правах, при цьому обґрунтовуючи кожне конкретне обмеження.

На даному етапі застава має лише забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Вимагаючи визначити заставу у розмірі 600 прожиткових мінімумів для підозрюваного, прокурор ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наводить обґрунтованих підстав для прийняття такого рішення.

Визначення надмірного розміру застави не може бути важелем для того, щоб особа була позбавлена можливості його внести, тим самим продовжувала перебувати під вартою, а фактично була позбавлена можливості скористатись таким альтернативним запобіжним заходом. Такий підхід суперечить принципам кримінального процесуального законодавства та є прямим порушенням прав підозрюваної особи, гарантованих не тільки національним законодавством, а й положеннями Європейської конвенції з прав людини.

При тому, що до клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 були надані достатні докази на підтвердження обґрунтованості оголошеної підозри, стороною обвинувачення не було надано жодного доказу на підтвердження необхідності визначення розміру застави, який значно перевищує можливий розмір для такої тяжкості злочину, визначений у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує, що як на слідчого суддю покладається обов`язок враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, її майновий стан та інші обставини, так і на сторону обвинувачення покладається обов`язок доводити всі вимоги, які вона ставить перед слідчим суддею, судом при зверненні з відповідним клопотанням.

У даному судовому провадженні прокурор ставить лише вимогу про визначення розміру застави 600 прожиткових мінімумів, при цьому не виконавши обов`язок щодо доведеності та обґрунтованості таких вимог.

На даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що перебуває в максимальних межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни законного і обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4