Справа № 287/1325/20
УХВАЛА

іменем України

"30" грудня 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине кримінальне провадження, внесене 21.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000812 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ємільчинського районного суду Житомирської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження №0000812 від 21.08.2018 року на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення про підозру.

Клопотання мотивоване тим, що 21.10.2019 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України. ОСОБА_4 24.10.2019 року також повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2019 року продовжено до 20.02.2020 року включно, що є датою закінчення досудового розслідування. Сторона обвинувачення зобов`язана була надати доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, скласти і затвердити обвинувальний акт та звернутися з ним до суду в межах строку досудового розслідування, однак цього стороною обвинувачення зроблено не було.

Фактично доступ до матеріалів досудового розслідування надано із 21 лютого 2020 року, тобто після спливу встановленого слідчим суддею строку досудового розслідування, повідомлення про завершення досудового розслідування від 19.02.2020 року на його адресу було направлено поштовим зв`язком 05.03.2020 року, а його захисник - адвокат ОСОБА_6 взагалі не повідомлявся слідчим про завершення досудового розслідування.

Крім того, зазначає, що сторона обвинувачення 21.02.2020 року не забезпечила стороні захисту повний доступ до всіх матеріалів досудового розслідування.

31.07.2020 року, після закінчення строку досудового розслідування, коли з моменту повідомлення про підозру минуло більше 9 місяців, а після закінчення строку досудового розслідування більше 5 місяців, стороною обвинувачення було складено, затверджено та направлено до суду обвинувальний акт.

Вважає, що наслідком вчинення зазначених процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень поза межами строку досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Обвинувальний акт складений, затверджений та скерований до суду лише 31.07.2020 року, тобто поза межами строку, визначеного ст.219 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання про закриття кримінального провадження та просила його задовольнити, оскільки викладені в клопотанні обставини, які повністю підтверджуються матеріалами справи, безумовно свідчать про істотне порушення стороною обвинувачення вимог кримінального процесуального закону, очевидно штучне створення перешкод стороні захисту в ознайомленні з усіма матеріалами досудового розслідування та грубе порушення реалізації такого права з метою отримання додаткового часу, насправді необхідного стороні обвинувачення для завершення всіх процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор проти задоволення вказаного клопотання сторони захисту заперечував, посилаючись на дотримання органом досудового розслідування вимог КПК України та проведення всіх необхідних процесуальних дій у межах строку досудового розслідування.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт і долучені до нього додатки, клопотання сторони захисту й додані до них матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження в межах порушеного питання, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання. Такі дії полягають у наданні можливості скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді (частини 2, 3 ст.290 КПК).

Згідно зі ст.113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч.2 ст.113 КПК).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК.

Згідно положень ч.5 ст.219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Як убачається законодавець конкретизував те, що день прийняття відповідної постанови та день повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування включаються в строк досудового розслідування.

Направлення цього повідомлення входить у перелік тих процесуально-організаційних заходів, які у сукупності покликані планово забезпечити подальший доступ до матеріалів. Разом з тим, направлення або вручення повідомлення про закінчення досудового розслідування із вказівкою дати, часу та місця ознайомлення, не слід розцінювати (тлумачити), як фактичне (реальне) забезпечення доступу до матеріалів досудового розслідування.

Забезпечення безпосереднього доступу до матеріалів досудового розслідування має бути максимально наближене до дня повідомлення про завершення досудового розслідування. Це також випливає зі змісту завдань кримінального провадження у частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений (ст.2 КПК).

Разом з тим, проміжок у часі між повідомленням про завершення досудового розслідування та наданням фактичного доступу до матеріалів досудового розслідування не може свідчити про те, що строк досудового розслідування має рахуватися аж до моменту реального забезпечення доступу до матеріалів розслідування, оскільки можуть існувати ситуації, коли уповноважені суб`єкти об`єктивно не можуть негайно надати фактичний доступ до вказаних матеріалів.

День повідомлення про завершення досудового розслідування та день фактичного надання доступу до матеріалів досудового розслідування можуть не співпадати. День направлення або безпосереднього вручення повідомлення про завершення досудового розслідування, у якому зазначається дата, час та місце ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Суд вважає, що таке повідомлення є офіційним підтвердженням стороною обвинувачення завершення досудового розслідування, що унеможливлює здійснення будь-якої процесуальної діяльності щодо розслідування обставин вчиненого кримінального правопорушення. В іншому випадку кримінальна процесуальна діяльність органів досудового розслідування має визнаватися незаконною, а отримані докази - недопустимими.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке як етап кримінального провадження законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у рішеннях від 16 лютого 2022 року у справі №711/3111/19 та від 24.10.2022 у справі №216/4805/20.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження з наведених у клопотаннях підстав, суд виходить з такого.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 21.08.2018 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000812 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

21.10.2019 року обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру, а 24.10.2019 року було повідомлено про підозру обвинувачену ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000812 від 21.08.2018 року продовжено до 20.02.2020 року.

Таким чином кінцевою датою строку досудового розслідування було визначено 20 лютого 2020 року.

Стороною обвинувачення доказів про те, що строк по даному кримінальному провадженню зупинявся суду не надано.

19.02.2020 року процесуальний прокурор у кримінальному провадженні доручив слідчому ТУ ДБР повідомити підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисникам про завершення досудового розслідування та надати доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, а по закінченні скласти обвинувальний акт та направити його прокурору для затвердження.

19.02.2020 року слідчим було виготовлено повідомлення про завершення досудового розслідування та направлено фото вказаного повідомлення підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на мобільний застосунок - месенджер «Viber» із зазначенням про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та наданням права на доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 - 21.02.2020 року о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 - 21.02.2020 року о 16 год. 00 хв.

Порядок повідомлення учасників провадження визначений ст.111 КПК України. Зокрема, ч.1 цієї статті визначає, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим кодексом, у порядку передбаченому главою 11 цього кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Тобто, повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів провадження у порядку ст.290 КПК України з наданням можливості ознайомитися з ними має здійснюватися у порядку, визначеному главою 11 КПК України.

Зокрема, статтею 135 КПК України визначено порядок виклику, а значить і повідомлення в кримінальному провадженні. Так, згідно ч.1 ст.135 КПК України таке повідомлення може бути здійснено шляхом його вручення, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення по телефону або телеграмою.

Відповідно до імперативних положень ч.9 ст.135 КПК особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Проте, обов`язково має бути підтвердження такого виклику, на що наголошує ст.136 КПК України, а саме: належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Разом з тим, беручи до уваги приписи ст.ст.111, 112, 133, 135, 136, 137 КПК України, слід дійти висновку про те, що жодне з передбачених чинним КПК положень щодо порядку та способу повідомлення або виклику особи під час досудового розслідування не передбачає такий спосіб повідомлення (оповіщення), як «повідомлення на мобільний застосунок», а довідка про доставку SMS-повідомлення складена відповідальною особою буде належним повідомленням лише за умови, якщо особа подала заяву про повідомлення її саме у такий спосіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він, а також обвинувачена ОСОБА_4 не повідомляли слідчому про користування мобільним застосунком - месенджером «Viber» і не узгоджували з останнім таку форму та спосіб повідомлення про завершення досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів у підтвердження того, що підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили слідчого повідомити них про завершення досудового розслідування через мобільний застосунок - месенджер «Viber», а тому суд приходить до висновку, що такий спосіб не може вважатися належним повідомленням.

Підозрюваному ОСОБА_5 аналогічне повідомлення про завершення досудового розслідування від 19.02.2020 року було відправлено поштовим зв`язком лише 05.03.2020 року, що підтверджується відбитком штемпеля на конверті.

24.07 та 27.07.2020 року слідчим виготовлено та направлено підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомлення про необхідність прибуття для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відповідно 28.07.2020 року та 30, 31.07.2020 року.

21.02, 17.03, 31.07.2020 року складено протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, згідно з яким, підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджено стороні обвинувачення факт отримання доступу до матеріалів кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000812 від 21.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, затверджено прокурором групи прокурорів 31.07.2020 року, направлено на адресу Олевського районного суду Житомирської області та отримано судом 03.08.2020 року.

Щодо здійснення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування заслуговують на увагу позиції Верховного Суду, висловлені у низці постанов: від 28 вересня 2021 року (справа №758/12538/20), від 25 листопада 2021 року (справа №146/140/20), від 22 лютого 2022 року (справа №543/1309/19), від 16 березня 2023 року (справа №589/1633/19), від 15 лютого 2024 року (справа №932/4246/21), від 11 липня 2024 року (справа №755/2303/23) та від 25 липня 2024 року (справа №523/6387/22).

Так, у зазначених постановах Верховний Суд виснував, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в контексті ст.290 КПК є безпосереднє доведення цієї інформації до відома підозрюваного та його захисника. Ознайомлення з матеріалами не може розпочатися раніше, ніж підозрюваний та його захисник отримають інформацію про надання такого доступу. Тому факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Саме по собі внесення прокурором (слідчим) відповідних відомостей до ЄРДР та складання (оформлення) письмового повідомлення не забезпечує обізнаності підозрюваного, його захисника про можливість ознайомитись з матеріалами досудового розслідування. Тому виконання цих дій не є початком строку ознайомлення з матеріалами, який відповідно до ч.5 ст.219 КПК не включається до строків досудового розслідування. Ознайомлення з матеріалами не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів.

Щодо цього колегія суддів Третьої палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі №354/1129/20 зробила узагальнюючий висновок. Так, належним підтвердженням стороною обвинувачення завершення досудового розслідування і відкриття для ознайомлення в порядку ст.290 КПК матеріалів досудового розслідування є або документи, що підтверджують особисте вручення відповідному учаснику кримінального провадження повідомлення про відкриття для ознайомлення матеріалів справи (зокрема, особисті розписки підозрюваного, захисника), або докази про направлення такого письмового повідомлення на адресу, вказану для листування.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2024 року у справі №523/6392/22 наголосив, що доведення зазначених обставин покладається виключно на сторону обвинувачення.

Відповідно до положень ст.116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Таким чином, слідчий після реєстрації повідомлень у канцелярії повинен був у той же день або вручити їх особисто, або направити підозрюваним та захиснику у передбачений законом спосіб. Журнал реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою, у цьому випадку не має жодного доказового значення. Відповідно, зазначені повідомлення, за відсутності доказів їх вручення або відправлення, не можуть вважатися належними доказами повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до матеріалів справи, повідомлення про завершення досудового розслідування, адресоване підозрюваному ОСОБА_5 було подано до поштового відділення МСП №601 Укрпошти лише 05 березня 2020 року, тобто після спливу граничного строку досудового розслідування (20.02.2020). Про це свідчить відбиток штампа поштового відділення на конверті, до якого було вкладено, це повідомлення.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про те, що станом на 20.02.2020 року обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали у спосіб, передбачений законом повідомлення слідчого від 19.02.2020 року про завершення досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. У матеріалах справи відсутні будь-які докази їх відправлення поштою, безпосереднього вручення чи здійснення інших дій, які, відповідно до ст.136 КПК, підтверджують факт вручення або ознайомлення сторони захисту з їх змістом до закінчення граничного строку досудового розслідування (до 20.02.2020 року).

Суд вважає, що складання та направлення таких повідомлень про завершення досудового розслідування через мобільний застосунок - месенджер «Viber» було лише формальністю для маніпулювання строками досудового розслідування.

Також окремої уваги заслуговує виконання обов`язку, встановленого ст.290 КПК щодо захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 .

Нормами КПК визначено, що стороною кримінального провадження з боку захисту є підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий тощо, а також їхні захисники.

Так, з обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, а також із безпосередньо досліджених у ході судового розгляду договору про надання правової допомоги №30/09 від 30 вересня 2019 року та інших документів вбачається, що захисником підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування був адвокат ОСОБА_6 .

Положеннями ч.4 ст.46 КПК передбачено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює.

У рішенні Конституційного Суду України від 18 січня 2012 року №1-рп/2012 у справі №1-4/2001 зазначено, що право обвинуваченого на ознайомлення із матеріалами справи та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальній справі є складовими конституційного права на захист. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України визначається законами України.

Частина перша статті 290 КПК, яка є імперативною нормою, зобов`язує прокурора або, за його дорученням, слідчого повідомити як підозрюваного, так і його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

Отже, повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення в порядку ст.290 КПК є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження.

Верховний Суд також дотримується такого підходу у висновках щодо застосування зазначених положень кримінального процесуального закону.

Так, у постановах від 27 грудня 2022 року у справі №607/21493/20, від 21 лютого 2024 року у справі №359/7681/20 та від 15 травня 2024 року у справі №730/973/20 Верховний Суд наголосив, що повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам кримінального провадження зі сторони захисту, тобто окремо підозрюваному та окремо захиснику. Таке право кожного учасника кримінального провадження є абсолютним, та може не здійснюватися виключно за їх власним волевиявленням (наприклад, відмова від такого ознайомлення).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 лютого 2020 року включно, сторона обвинувачення повідомила захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Наведена обставина безумовно свідчить про, що сторона захисту, зокрема окремо підозрюваний ОСОБА_5 та окремо захисник ОСОБА_6 не були повідомлені у передбачений КПК спосіб і в межах строку досудового розслідування про завершення досудового розслідування та необхідність з`явитися для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Крім того, за змістом ст.290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані повідомити підозрюваного, його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування лише в разі визнання ними, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акта. При цьому прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, які є в їхньому розпорядженні. Ця дія включає надання можливості копіювати або відображати будь-які речові докази, документи або їхні частини.

Отже, відповідно до імперативних положень ч.ч.2, 3, 4 ст.290 КПК, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані створити умови, за яких сторона захисту матиме змогу безперешкодно отримувати (сприймати, фіксувати, копіювати) відомості в повному обсязі, що містяться в матеріалах досудового розслідування.

Формальне виконання вимог ч.1 ст.290 КПК, яке також може виражатися у наданні фактичного доступу лише до частини матеріалів, не є свідченням реального виконання стороною обвинувачення обов`язку, передбаченого ч.ч.2, 3, 4 ст.290 КПК. Належне виконання цього обов`язку має на меті забезпечити стороні захисту повний доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, що відкриває можливість не лише ознайомитися з поданими доказами, але й отримати реальну можливість спростувати їх та висунути власну правову позицію.

Саме до такого висновку за подібних обставин дійшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постановах від 2 лютого 2022 року у справі № 522/7444/21 та від 6 березня 2024 року у справі № 757/12182/22.

Відповідно до змісту доручення процесуального прокурора від 19.02.2020 року, прокурор доручив слідчому повідомити сторону захисту про завершення досудового розслідування, а також надати їм доступ до всіх матеріалів досудового розслідування.

Наявність такого доручення свідчить про те, що прокурор дійшов висновку про достатність зібраних під час досудового розслідування доказів для складання обвинувального акта, а також про завершення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Крім того, із повідомлень підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, датованих 19.02.2020 року слідує, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту.

Разом з тим, із протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 21.02.2020 року слідує, що слідчий 21 лютого 2020 року надав підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику - адвокату ОСОБА_6 доступ до матеріалів досудового розслідування №0000812 від 21 серпня 2018 року у підшитому та пронумерованому стані в 3-х томах. Стільки ж томів було надано для ознайомлення і підозрюваній ОСОБА_4 , що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 21.02.2020 року. Вказані протоколи не містять інформації про інший загальний обсяг (кількість томів) матеріалів досудового розслідування.

Таким чином слід виснувати, якщо протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування не містить інформації про загальний обсяг матеріалів досудового розслідування, то ознайомлення з матеріалами досудового розслідування вважається закінченим у день ознайомлення з тим обсягом матеріалів досудового розслідування, які сторона обвинувачення фактично надала стороні захисту. Після цього зупинений строк досудового розслідування продовжує спливати.

Подібний висновок за схожих обставин міститься у постанові від 06 березня 2024 року у справі №757/12182/22 колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

З матеріалів справи також вбачається, що слідчий 17 березня 2020 року надав захиснику підозрюваного ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 доступ до іншої частини матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Такі матеріали були надані у підшитому та пронумерованому вигляді в 5-ти томах, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 17.03.2020 року.

27 липня 2020 року, після спливу більш ніж п`яти місяців із встановленого слідчим суддею граничного строку досудового розслідування та ознайомлення підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з першими трьома томами матеріалів кримінального провадження, слідчий направив письмові повідомлення, якими зобов`язав останніх та захисника ОСОБА_6 з`явитися 30 та 31 липня 2020 року для ознайомлення з іншими матеріалами цього кримінального провадження, з якими, а саме з 4-го по 9-ий том, сторона захисту ознайомилася 31 липня 2020 року.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №9901/768/18 - надання стороні захисту доступу лише до окремих томів кримінального провадження, визначених на власний розсуд, позбавлення належним чином проводити порівняльний аналіз письмових доказів, що містяться у різних томах кримінального провадження, грубо порушує конституційне право на захист.

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, якими положеннями КПК керувався слідчий у цьому випадку. Це при тому, що вже станом на 19 лютого 2020 року сторона обвинувачення визнала зібрані докази достатніми для складання обвинувального акта та повідомила про завершення досудового розслідування (хоч і неналежним чином). Слідчий також не зазначив, які саме обставини завадили йому надати 21 лютого 2020 року доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, які на той час були в його розпорядженні, про що свідчать дати отримання та оформлення відповідних документів.

Невиконання слідчим вимог процесуального закону щодо надання стороні захисту доступу до всіх матеріалів досудового розслідування 21 лютого 2020року не належить до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру. Відповідно, це не може слугувати підставою для зупинення строку досудового розслідування з 20 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року включно відповідно до ч.5 ст.219 КПК України.

Отже, за обставин даної справи, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування почалося та завершилося 21 лютого 2020 року, коли стороні захисту було відкрито та фактично надано для ознайомлення три томи матеріалів досудового розслідування.

Направлення слідчим запрошення на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 27.07.2020 року, ознайомлення сторонню захисту з таким матеріалами (з 4-го по 9-ий том) 31 липня 2020 року, а також направлення у той же день обвинувального акта до суду не мало жодного правового значення, оскільки такі процесуальні дії здійснені поза межами строку досудового розслідування.

Саме до такого висновку дійшла Перша судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 31 січня 2023 року у справі № 379/705/20, що зупинення перебігу строків досудового розслідування у зв`язку з ознайомленням з матеріалами провадження можливе лише в межах строків досудового розслідування, а не після їх закінчення.

Із матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні було надіслано до суду через більш ніж п`ять місяців після закінчення строків досудового розслідування, що є підставою для закриття провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні направлено до суду поза межами строку досудового розслідування, а тому клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування після повідомлення про підозру підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.290, 284, 314-316, 372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування - задовольнити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, внесене до ЄРДР 21 серпня 2018 року за №0000812, закрити на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлений 03 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1