справа № 462/5787/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000009 від 02.01.2024 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рудники, Маневицького району, Волинської області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), розмістив в інтернет додатку «Telegram» оголошення про допомогу у безперешкодному перетині державного кордону України під назвою «ключі від кордону».

Так, в кінці грудня 2023 у ОСОБА_6 виникла об`єктивна необхідність виїхати за кордон на декілька днів у власних справах. З цього приводу, він знайшов в інтернет додатку «Telegram» оголошення під назвою «ключі від кордону», адміністратор якого в приватному порядку через інтернет - зв`язок пропонував допомогу у безперешкодному перетині державного кордону України, звернувся за номером телефону, який був вказаний в додатку НОМЕР_1 та зідзвонився із особою, яка представилась на ім`я ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою протиправного збагачення, під виглядом надання допомоги щодо незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання ОСОБА_5 наприкінці грудня 2023 року в ході телефонної розмови із свого мобільного телефону № НОМЕР_1 , при спілкуванні з ОСОБА_6 повідомив останньому, що його послуги щодо організації незаконного перетину державного кордону України та сприяння у цьому будуть коштувати 4000 доларів США, якщо кордон перетнути легально і 1500 доларів США, якщо кордон перетнути нелегально, які необхідно буде заплатити після перетину кордону. Крім цього, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , щоб той підготував речі, документи та гроші, з якими хоче покинути територію України у невеликій сумці, яку візьме з собою. Також пояснив, що ОСОБА_6 із центру м. Львова бусом буде доставлений в Закарпатську область, де в подальшому його лісом проведуть через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

22.01.2024 близько 18:00 год. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, під виглядом надання допомоги щодо незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, та незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, зідзвонився з останнім і в ході розмови повідомив, що для того, щоб перетнути державний кордон нелегально така послуга буде коштувати 2200 доларів США, однак ОСОБА_6 повинен надіслати йому грошові кошти в сумі 5000 гривень в якості завдатку для вигаданої особи із Закарпаття, при цьому надав номер карткового рахунку № НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , і яким насправді користується ОСОБА_5 і наступного дня, тобто 23.01.2024 бус забере його в центрі м. Львова біля Оперного театру та решта грошових коштів він повинен передати на іншій стороні кордону. В подальшому, 22.01.2024 о 22 год.45 хв. ОСОБА_5 перебуваючи на 4 пероні Головного залізничного вокзалу у м. Львові, що за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, продовжуючи свої злочинні дії, з корисливих мотивів, продовжуючи реалізацію злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою протиправного збагачення, під виглядом надання допомоги щодо незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4900 гривень, які останній перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_2 , яким насправді користується ОСОБА_5 в якості завдатку, як незаконну винагороду за безперешкодне перетинання державного кордону України.

В подальшому протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена правоохоронними органами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 332 КК України заперечив, натомість визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - шахрайства - заволодіння чужими коштами шляхом обману. Так, ОСОБА_5 повідомив про те, що розмістив в інтернет додатку «Telegram» оголошення про допомогу у безперешкодному перетині державного кордону України під назвою «ключі від кордону», хоча не мав змоги ні сам перетнути кордон, ні організувати комусь безперешкодний перетин державного кордону України, не мав ні можливостей, ні засобів для пересування, ні зв`язків. До нього зателефонував, як на слідстві стало відомо, ОСОБА_6 , потім періодично надзвонював і він вирішив обманним шляхом заволодіти його коштами нібито за допомогу перетнути кордон, що насправді робити наміру не мав і можливостей таких не мав. Погоджується, що отримав 4900 гривень та саме цю суму мав намір привласнити та, при цьому, жодних коштів особі із Закарпаття не передавав, це вигадана особа. Насправді він користувався карткою на ім`я ОСОБА_8 , на той час його дівчина. Ці грошові кошти безпосередньо були надіслані свідком на цю картку. Розмови про бус біля Оперного, який забере свідка і довезе до Закартаття (Хуст) - це вигадані історії. Жодних контактів інших осіб свідку не надавав, не обіцяв надати підроблені документи, діяв самостійно. Таким способом хотів обманути свідка, щоб заволодіти коштами. У вчиненому щиро розкаявся, шкодує про вчинене та негативно оцінює свої дії. Ствердив, що в має намір заробляти кошти виключно законним способом, на даний час працює підсобником на будові.

Крім повного визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, яким передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману, винуватість останнього підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими у ході судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що обвинуваченого ОСОБА_5 не знає, в суді бачить вперше, спілкувався лише в телефонному режимі. Щодо обставин справи пояснив, що в грудні 2023 року в телеграм каналі знайшов контакти «ключі від кордону», де було розміщено оголошення щодо пропозиції виїзду за кордон. Оскільки мав намір виїхати з території України, інформація його зацікавила. Він розумів, що хоче в нелегальний спосіб перетнути кордон. В січні 2024 року він зателефонував за вказаним номером, з якого було опубліковане оголошення про виїзд, особа не представилася, він запитав чи є можливість виїхати. Особа дала ствердну відповідь, сказала, що все просто і орієнтувала його по ціні, на даний час не пригадує про яку суму грошових коштів йшла мова. Особа сказала, що будуть ще люди, які теж виїжджатимуть, що буде бус, який забере людей з-під Оперного театру і буде везти в м. Хуст на Закарпаття і поза межами пропускного пункту перетинатимуть кордон, сказавши, що це безпечно. Домовилися, що спершу кум мав під`їхати і гроші забрати, потім виявилося, що кум не може, тому свідок через термінал переказав особисті грошові кошти у розмірі 5 тисяч гривень на картковий рахунок, який був наданий особою, яка пояснила, що це картка чи то кума чи то куми, але в свідка питань додаткових не виникало, бо мав довіру. Після переказу коштів, він надіслав квитанцію шляхом смс повідомлення на номер особи, яка через деякий час сказала, що все в силі, кошти надійшли на карту якоїсь жінки (родички, при цьому особа пояснила, що це не його картка). Щодо решти суми, то домовилися, що зранку перед виїздом перекаже, оскільки в той день були встановлені обмеження на грошові перекази. Свідок пригадав, що особа попросила щоб якісь документи були при ньому, але які точно свідок не пригадав. Також свідок пояснив, що на Нову пошту в м. Київ надсилав документи, але отримувача не пригадує і точно які документи теж не пригадав, здається копії ІД картки і ще якісь копії. Підтвердив, що підпис на заяві про залучення до конфіденційного співробітництва належить йому. ОСОБА_5 мав дати йому поради, але не дав, засобів для перетину кордону не надав, маршрутів не називав, документів підроблених не надав. Свідок пояснив, що його мали зорієнтувати конкретно про спосіб перетину вже тоді, коли прибуде на відправку. Даних про транспортний засіб, який має перевозити обвинувачений не надав, номер транспортного засобу, який підбиратиме людей біля Оперного театру не вказав, номера телефону контактної особи не вказав. Крім обвинуваченого ОСОБА_5 свідок зазначив, що ні з ким не спілкувався щодо незаконного перетину кордону. Свідок заявив, що йому завдана шкода на суму 5000 гривень. ОСОБА_5 лише обіцяв, допомогти в перетині кордону, казав, що все буде «чьотко».

Крім цього, винуватість ОСОБА_5 підтверджується такими доказами:

- письмовою згодою ОСОБА_6 на залучення до конфіденційного співробітництва від 03.01.2024 та постановою про залучення особи до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні від 03.01.2024;

- даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 22.01.2024, в присутності понятих, в сумі 5000 грн (п`ять тисяч гривень), власні грошові кошти, які надав ОСОБА_6 в межах контролю за вчиненням злочину, та які в подальшому будуть являтися завдатком за незаконне переправлення через державний кордон поза межами пункту пропустку на території Закарпатської області; вказані грошові кошти відкопійовано на аркушах паперу формату А4, які долучено до протоколу, як додаток № 1. Вказані грошові кошти після огляду, ідентифікації та відкопіювання передано ОСОБА_6 для оплати завдатку через платіжний термінал «Приватбанку» на картку «Monobank» № НОМЕР_2 ;

- даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 22.01.2024, з флешнакопичувачем, на якому зафіксовано факт затримання ОСОБА_5 22.01.2024 о 22:45 за підозрою у незаконному переправленні осіб через державний кордон України; під час затримання було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Apple Аphone 5S» білого кольору, всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Vodafone», ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- постановою про визнання речовими доказами - мобільного телефону марки «Apple Аphone 5S» білого кольору, всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Vodafone», ІМЕІ: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_1 та квитанції №TS 203904 від 22.01.2024 21:59:35;

- даними протоколу огляду речей та предметів від 23.01.2024 та даними протоколу додаткового огляду речей та предметів від 14.06.2024 - мобільного телефону марки «Apple Аphone 5S» білого кольору, всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Vodafone», ІМЕІ: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_1 , екран пошкоджений, включивши мобільний телефон, завантажується операційна система із робочим столом; наявна телефонна книга. В ході огляду було виявлено на робочому столі додаток «monobank», зі слів затриманого, останній його використовував та добровільно надав від нього пароль. При відкритті даного додатку (пароль 1985 був вказаний ОСОБА_5 добровільно) було виявлено банківську картку з номером НОМЕР_2 , яка дійсна до 02.2028 та зареєстрована на ім`я ОСОБА_9 . В подальшому при детальному аналізі руху коштів за вищевказаною картою було встановлено, що 22 січня 2024 року о 22:02 було отримано грошові кошти в сумі 4900 гривень, кошти було переведено через термінал TS000000. 22.01.2024 о 22:08 кошти було переведено на карту А-Банку НОМЕР_4 власником якої є ОСОБА_10 ;

- даними протоколу проведення контролю за вчиненням злочину від 31.01.2024, згідно з якими 22.01.2024 о 22.58 особа, котра залучена до конфіденційного співробітництва, попередньо домовившись про оплату частини коштів через поповнення платіжного терміналу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, зайшовши у відділення «ПриватБанк», що за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, де розташований платіжний термінал «ПриватБанк», через який ОСОБА_6 здійснив переказ грошових коштів в сумі 5000 грн на карту № НОМЕР_2 , номер якої йому попередньо був пересланий ОСОБА_5 шляхом смс повідомлення. Після проведення операції, термінал «ПриватБанк» видав підтверджуючу квитанцію (TS203904) про поповнення картки на вказану суму;

- даними протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 31.01.2024, згідно з якими 22.01.2024 о 18:05 відбувається телефонна розмова між ОСОБА_6 , який телефонує до ОСОБА_5 , суть розмови про перетин кордону, ОСОБА_5 запитує ОСОБА_6 яким способом «легальним чи нелегельним», на що останній відповідає, що байдуже яким, якщо легальним подаєте документи (ксерокопію фото паспорта з двох сторін), це робиться 3-4 дня. ОСОБА_6 каже, що нелегальним. ОСОБА_5 обіцяє переговорити з «человеком на Закарпатті» якщо нелегальним то не в один день все робиться. В той же день о 18:15 ОСОБА_6 телефонує до ОСОБА_5 , на що останній каже, що завтра буде місце десь на 11 ночі біля Оперного театру, де посадка, ОСОБА_5 каже, що скине координати, все куда, номер телефону, хто під`їде, номер машини, і так далі «я вам скидаю карту, а ви скидаєте мені скрін-шот оплати, я вам даю номер телефону человека і він приєждає там домовляються там в певні години біля Оперного приходите сідаєте»; о 18:27 ОСОБА_6 телефонує до ОСОБА_11 розмова про реквізити, про оплату і що «чоловік із Закарпаття вам передзвонить, якраз той, що має вас забирати»; о 20:11 ОСОБА_6 телефонує до ОСОБА_5 каже, що оплату термінал пропускає тільки 5 тисяч, ОСОБА_5 каже, що це номер жінки чоловіка із Закарпаття і він має телефонувати до нього і з`ясовувати чи прийшли гроші чи ні. При цьому в судовому засіданні встановлено, що під час додаткового огляду телефона, при відкритті даного додатку (пароль 1985 був вказаний ОСОБА_5 добровільно) було виявлено банківську картку з номером НОМЕР_2 , яка дійсна до 02.2028 та зареєстрована на ім`я ОСОБА_9 , отже цією карткою користувався ОСОБА_5 і відразу здійснив переказ даних коштів на свою картку;

- 22.01.2024 о 20:15 розмова про спосіб передачі грошей; о 20:40 - ОСОБА_5 каже: «ви приїждаєте, він вас набирає каже де ви зустрічаєтеся, там біля Оперного переважно завжди зустрічається, каже, що вам взяти «він там заране ще даже, там виїзд в 11 він там в годині 9-10 буде, примерно, біля Оперного, він скаже точно біля якого завідєнія і так далее, скаже вам номера машин і все, ви сідаєте в бус, вас везуть до Хуста, а з Хуста вже там….»; «від Хуста вас забирають, довозять десь до границі, я не знаю точно яка і звідти з провдніками, ви йдете до Румунії, там вас легалізовують як біженця і вже з цим документом їдете по Європі»; о 20:56 розмова про грошовий переказ 5000 гривень, 22:38 ОСОБА_6 каже, що скинув квитанцію, натомість ОСОБА_5 каже, що якраз розмовляє з чоловіком, якому мали прийти гроші, що підтвердив, що прийшли. На запитання ОСОБА_6 як все буде відбуватися від початку до кінця, ОСОБА_5 відповідає «ну він завтра зранку набере і пояснить, зустрічатися біля Оперного театру, приблизно, там може біля університету Франка, знаєте де університет Франка»;

- даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.02.2024, на яких зафіксовано розмови, які мали місце 22.01.2024 між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , аналогічні наведеним вище;

- даними висновку експерта Львівського НДІСЕ №1324-Е від 08.05.2024, відповідно до якого у звукозаписах розмов на наданому для дослідження оптичному диску DVD-R «My MEDIA» № ОРВ-5т у файлах, вказаних в п. 1.2 дослідницької частини (розмови за 19.01.2024 о 16:26, 17:20, 20:58, 20.01.2024 о 10:28; 13:39; 21.01.2024 о 14:54, 16:40; 17:00, 22.01.2024 о 11:37, 18:04, 18:12, 18:24) серед інших зафіксоване усне мовлення ОСОБА_5 , ознак монтажу ( в тому числі порушень неперервності запису) не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом ч. 1, 3 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом (згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.04.2021 у справі № 751/2824/20 та від 23.02.2021 у справі № 742/642/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 332 КК є суспільні відносини у сфері забезпечення цілісності та недоторканності її кордонів. Додатковим безпосереднім об`єктом виступає державний суверенітет, а також життя та здоров`я потерпілих осіб.

Правовою основою суспільної обумовленості незаконного переправлення осіб через державний кордон є положення, які встановлені ст. 2 Конституції України, відповідно до якого суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Поняття державного кордону визначено у ст.1 Закону України «Про державний кордон України», під яким розуміється лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України, суші, води, надр, повітряного простору. Питання делімітації та демаркації державних кордонів вирішуються на міждержавному рівні. За конструкцією об`єктивної сторони склад злочину незаконного переправлення осіб через державний кордон України характеризується як злочин з формальним складом. Це означає, що злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із перерахованих у диспозиції ст.332 КК України дій, а саме: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництво такими діями; сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Незаконне переправлення осіб через державний кордон України характеризується як спроба переправлення або безпосередньо переправлення особи через державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади. У відповідності з законодавством України та міжнародними договорами тільки у пунктах пропуску, які встановлюються Кабінетом Міністрів України, здійснюється залізничне, автомобільне, морське, річкове, повітряне або інше сполучення через державний кордон України.

Під організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України слід розуміти активні дії, які виявляються у розробці планів, визначенні місця, часу незаконного переправлення, пошуку співучасників, створенні організованої групи, її фінансуванні, озброєнні тощо. Під керівництвом розуміється віддання певних команд, розстановка учасників, розподіл їх обов`язків, тобто активна діяльність по забезпеченню самого переправлення під час його вчинення. Щодо сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, то кримінальний закон дає вичерпний перелік засобів сприяння: поради, вказівки, надання засобів або усуненням перешкод, які допомагають здійснити незаконне переправлення через державний кордон України.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, тому що злочини з формальним складом, до яких належить й незаконне переправлення осіб через державний кордон України, можуть вчинятися виключно з прямим умислом. Прямим є умисел, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, дії або бездіяльності незаконного переправлення осіб через державний кордон України і свідомо бажала його вчинити.

Кваліфікуючі ознаки встановлені ч.3 ст. 332 КК України передбачають кримінальну відповідальність за дії, передбачені першою частиною цієї статті, якщо вони вчинені або організованою групою або з корисливих мотивів.

Під корисливим мотивом слід розуміти випадки, коли винний, здійснюючи незаконне переправлення через державний кордон України, бажав одержати у зв`язку з цим протиправні матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 332 КК України обов`язковим є наявність об`єктивної сторони цього злочину у виді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництва такими діями; сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, а також суб`єктивної сторони у виді прямого умислу.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України передбачено обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України, а саме як організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, з корисливих мотивів, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлено існування транспортних засобів для цієї мети та конкретного маршруту їх руху. Наявності інших можливостей та засобів організувати переправлення осіб через державний кордон України також не доведено. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_5 даних про транспортний засіб, який має перевозити його не надав, номеру транспортного засобу, який підбиратиме людей біля Оперного театру не вказав, номера телефону контактної особи не вказав, конкретного маршруту не вказав. Крім обвинуваченого ОСОБА_5 , свідок зазначив, що ні з ким не спілкувався щодо незаконного перетину кордону.

При цьому, свідок ОСОБА_6 заявив, що йому завдана шкода на суму 5000 гривень, що ОСОБА_5 лише обіцяв допомогти в перетині кордону, казав, що все буде «чьотко».

На переконання суду, незважаючи на фіксацію фактів спілкування обвинуваченого зі свідком ОСОБА_6 щодо можливого виїзду за кордон, органом досудового розслідування, ні судом не встановлено реальності жодних з цих можливих домовленостей, механізму фактичного перетину за допомогою ОСОБА_5 державного кордону України поза мажеми пунктів пропуску свідком ОСОБА_6 .

З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 жодних планів та деталей реалізації переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 не розробляв, не обумовлював таких можливостей та справжніх намірів та можливостей не мав, а його розмови з ОСОБА_6 зводились до входження в його довіру для незаконного разового заволодіння його грошима в сумі 5000 гривень, що, на думку суду, безумовно свідчить про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 були способом шахрайства (вигаданою інформацією) та спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, що виключає кваліфікацію за ст. 332 КК України.

За таких обставин кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України є неправильною.

Вищевказані висновки суду ґрунтуються на сукупності безпосередньо досліджених в ході судового розгляду доказів, якою підтверджується винуватість ОСОБА_5 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки останній вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Частина третя вказаної статті 337 КПК України передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже перекваліфікація злочину судом допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Верховний Суд у своєму рішенні від 19.10.2021 у справі № 552/2540/20 вказав, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У ч. 1 ст. 190 КК України визначено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, у ч. 1 ст. 190 КК України покарання менш суворе ніж у статті, за якою ОСОБА_5 обвинувачувався прокурором. Становище обвинуваченого у випадку зміни правової кваліфікації його дій судом покращується.

Суд, враховуючи обставини справи, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є менш тяжке, ніж кримінальне правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_5 стороною обвинувачення, вважає за можливе перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 332 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, в ході проведення досудового розслідування - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує те, що ним вчинено проступок, щире каяття, що є обставиною яка пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, його відношення до вчиненого, який є громадянином України, офіційно не працевлаштований, зі слів працює підсобником на будівництві, на психіатричному чи наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання, за яким зареєстрований характеризується позитивно, до складу сім`ї входять: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_13 та двоє сестер: ОСОБА_5 , 2006 р.н., ОСОБА_14 , 2010 р.н.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій проступків відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, зокрема події, які встановлені під час розгляду справи, спосіб вчинення злочину.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

Також, суд вирішує долю речових доказів у кримінальному провадженні за правилами, передбаченими у ч. 9 ст. 100 КПК України.

Стосовно стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають до стягнення документально підтверджені витрати на проведення експертизи у розмірі розмірі 12116,48 грн.

Щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу слід зазначити таке.

24.01.2024 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у сумі 181680 гривень 00 копійок, строком на 60 діб, тобто до 21.03.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 19.03.2024 продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 23 травня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 14.05.2024 продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 23 червня 2024 року.

14.05.2024 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 23.06.2024, з можливістю внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 151400 гривень.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 19.06.2024 продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 23 липня 2024 року та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з можливістю внесення застави у розімірів розмірі 35 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить суму у 105980 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.07.2024 продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до 15.09.2024, з можливістю внесення застави у розімірі 35 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить суму у 105980 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.09.2024 продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до 31.10.2024, з можливістю внесення застави у розмірі 35 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить суму у 105980 грн.

Відповідно до повідомлення начальника ДУ «ЛУВП №19» згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України ОСОБА_5 звільнений з-під варти 04.09.2024 у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 , відповідно до розміру визначеного ухвалою суду від 02.09.2024.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

З метою виконання вироку, враховуючи, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, суму застави слід повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Керуючисьст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки «Apple Аphone 5S» білого кольору, всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Vodafone», ІМЕІ: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_1 - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; квитанцію №TS 203904 від 22.01.2024 21:59:35 - залишити при справі.

Скасувати арешт на майно, вилучене 22.01.2024 в ході проведення затримання підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Apple Аphone 5S» білого кольору, всередині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Vodafone», з номером НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2024.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів у розмірі 12116,48 грн (дванадцять тисяч сто шістнадцять гривень 48 коп.), а саме за висновок судового експерта № 1324-Е за постановою від 28.03.2024.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_5 , код платника внесену 04.09.2024 за ОСОБА_5 відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 02.09.2024 заставу в розмірі 105980 грн (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень, що знаходиться на рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області (код квитанції :9353-4362-3317-1972 від 04.09.2024).

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал вироку знаходиться у справі № 462/5787/24.

Суддя: ОСОБА_1