ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

представника СВК-67 ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні (у режимі відеоконференції) апеляційну скаргу прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 січня 2025 року про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 січня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та замінено засудженому ОСОБА_6 невідбуту ним частину покарання у виді 7 місяців 1 дня позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 7 місяців 1 дня обмеженням волі з триманням його у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції встановив, що останній став на шлях виправлення, тому з метою сприяння процесу ресоціалізації засудженого та, враховуючи незначний строк невідбутого тим покарання, дійшов висновку, що клопотання захисника про заміну невідбутого покарання більш м`яким слід задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам особової справи засудженого ОСОБА_6 , внаслідок чого прийняв незаконне рішення.

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 722/2621/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

Провадження №11-кп/822/90/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Вказує, що з моменту прибуття у грудні 2022 року до установи виконання покарань по травень 2024 року ОСОБА_6 майже не працював через небажання залучатися до суспільно-корисної праці, на заходи індивідуально-виховного характеру

з даного питання не реагував. Протягом короткого проміжку часу, а саме з травня по вересень 2023 року був працевлаштований, однак норму виробітку жодного разу не виконував. Лише з травня 2024 року бажав бути працевлаштованим, тобто безпосередньо перед поданням до суду клопотання про заміну невідбутого покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Вказує, що за весь період відбування покарання засуджений отримав тільки одне заохочення.

Посилається на те, що згідно з оцінкою ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, яка проводилась установою виконання покарань, існує середній ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки засудженого для суспільства.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу районного суду.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та дійшов передчасного висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

При цьому, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до п.п.2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Суворівського районного суду м. Одеса від 10 листопада 2023 року за ч.2 ст.194 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 та ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом складання покарань ОСОБА_6 приєднано частково у виді одного місяця позбавлення волі покарання не відбуте за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2022 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховано з 10 листопада 2023 року.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України зараховано ОСОБА_6 частково відбуте ним покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2022 року, а саме час перебування його під вартою у період з 29 липня 2021 року по 10 листопада 2023 року.

Таким чином, кінець строку відбування покарання ОСОБА_6 29 серпня 2025 року.

З 13 грудня 2022 року та по даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» та на час подання до суду клопотання відбув більше половини строку покарання.

Із характеристики на засудженого ОСОБА_6 від 23 грудня 2024 року, затвердженої начальником ДУ « Сокирянська виправна колонія №67» встановлено, що ОСОБА_6 за час утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.

По прибуттю до ДУ « Сокирянська виправна колонія №67» 13 грудня 2022 року і по квітень 2023 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, з приводу працевлаштування не звертався. З травня 2023 року і по серпень 2023 року приймав участь в оплачуваній суспільно-корисній праці, був працевлаштований вибірником-складальником каменю стінового в гірничій дільниці №1. Норму виробітку на 100% не виконував. З вересня 2023 року і по квітень 2024 року участі в оплачуваній праці не брав у зв`язку з небажанням працювати. З травня 2024 року працевлаштований різноробочим філії ДП «Сокирянська ВК№67». Поставлені завдання та обсяги робіт виконує.

За час перебування в установі в одному випадку притягувався до

дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Для стимулювання подальшої правослухняної поведінки засудженого в одному випадку заохочений.

Роботи з благоустрою відділення виконує під контролем.

14.10.2024 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки по підсумках роботи за ІІІ квартал 2024 року заохочений подякою.

В липні 2023 року реалізував програму диференційованого виховного впливу «професія», закінчивши навчальний центр при установі та отримав спеціальність «Токар 2-го розряду».

Бере участь в програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт».

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи характеристиками на засудженого ОСОБА_6 , довідками про заохочення і стягнення, довідками відділу з організації на нормування праці ДУ «СВК №67».

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, не взяв до уваги висновок ДУ «Сокирянська виправна колонія №69», який міститься в характеристиці на засудженого, відповідно до якого останній за весь період відбування покарання характеризується посередньо.

До суспільно-корисної праці залучався лише на незначний період часу з періодичністю, не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, тому застосування заміни покарання більш м`яким покаранням є передчасним.

Також висновок про можливість застосування до засудженого заміни невідбутого покарання у виді позбавлення волі більш м`яким повинен ґрунтуватися на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Разом з тим, залишено поза увагою те, що відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_6 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки засудженого для суспільства.

У відповідності до ст.6 КВК України, основними заходами виправлення та ресоціалізації є встановлений порядок виконання та відбування покарань (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів зауважує, що становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, як свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставлення до праці.

При цьому, необхідно зазначити, що висновок, про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбуття якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь період відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Як встановлено з матеріалів справи, засуджений працював тільки з травня по серпень у 2023 році та не повністю виконував норму виробітку, а з травня 2024 року знову був працевлаштований та почав виконувати 100% норму виробітку, тобто за 7 місяців до подачі відповідного клопотання.

Захисник посилається на те, що засуджений приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Духовне відродження» та « Фізкультура і спорт», чим доводить своє виправлення.

Разом з тим з матеріалів справи, зокрема, з характеристики засудженого станом на 25 квітня 2024 року встановлено, що у листопаді 2023 року засуджений подав заяву на участь у програмі «Фізкультура і спорт», однак участі в програмі не бере, а бажання взяти участь програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» виявив тільки 15 травня 2024 року.

Також встановлено, що за весь період відбування покарання був заохочений подякою один раз 14 жовтня 2024 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки за підсумками роботи за ІІІ квартал 2024 року.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на засіданні комісії установи уже розглядалися питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 заохочувальних норм законодавства. За результатами розгляду було прийнято наступні рішення:

- 29 грудня 2022 року відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення;

- 17 серпня 2023 року відмовлено у застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення;

- 25 квітня 2024 року відмовлено у застосуванні статті 81 КК України як особі, яка не довела своє виправлення.

Таким чином, вказані факти свідчать про те, що засуджений , перебуваючи у місцях позбавлення волі з 2021 року, тільки з травня 2024 році почав своєю працею доводити, що стає на шлях виправлення, що не є достатнім, із врахуванням вище наведеного, для висновку про можливість замінити невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням

Отже, за результатами апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_6 не повністю довів своє виправлення, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені клопотання захисника.

Керуючись, ст.ст.404,405,407,418,419,537-539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 січня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

06.03.2025 року

(дата засвідчення копії)