БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/87/25
Провадження № 1-кп/730/26/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000140 від 13.11.2024р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого й проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, розлученого, перебуває в цивільному шлюбі, працюючого бійцем пожежної охорони Комарівської ТГ, не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2024 року (справа №730/1001/24), яка набрала законної сили 20 серпня 2024 року, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, будучи з нею ознайомленим, з метою невиконання цієї постанови суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду 03 жовтня 2024 року о 21-47 год у с. Комарівка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Ніжинський Шлях, 34, керував трактором марки «ЮМЗ-6», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений уповноваженими працівниками реагування патрульної поліції ГУНП в Чернігівській області за порушення Правил дорожнього руху, які щодо нього склали протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (повторно протягом року керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння), після чого постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 34000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, з оплатним вилученням транспортного засобу трактора марки «ЮМЗ-6», д.н.з. НОМЕР_1 (справа №730/1310/24).

Отже ОСОБА_4 умисно не виконав постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2024 року, яка набрала законної сили 20 серпня 2024 року, в справі №730/1001/24.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та дав показання, що дійсно був обізнаний про те, що постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2024р. його було позбавлено права керування транспортними засобами і йому заборонено протягом року керувати транспортними засобами. Однак, у жовтні 2024 року йому треба було перевезти сою, у зв`язку з чим він після вживання алкогольного пива усвідомлено порушив судову заборону й керував трактором, але був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали на нього відповідні адміністративні матеріали за ч.2 ст.130 КУпАП, на підставі яких суд повторно притягнув його до адміністративної відповідальності. Розкаюється у вчиненому, стверджує, що більше не допустить таких протиправних дій, клопоче про застосування покарання, не пов`язаного зі сплатою штрафу, оскільки ще не в повному обсязі сплатив призначений йому адміністративний штраф.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не ставить під сумнів та не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій учасників процесу, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. При цьому, судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, розлучений, мешкає в цивільному шлюбі, щойно офіційно працевлаштувався, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Водночас суд не може визнати за пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставину активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки такої обставини не було встановлено під час судового розгляду.

У постановах Верховного Суду від 07.04.2021р. у справі №263/15605/17, від 06.09.2022р. у справі №497/374/2021 зазначено, що активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Однак, за матеріалами кримінальної справи ОСОБА_4 не проявив ніяких активних (ініціативних, енергійних) дій у наданні допомоги органу досудового розслідування в з`ясуванні обставин скоєного кримінального правопорушення. Кримінально-протиправні дії ОСОБА_4 були припинені завдяки пильності та професійним діям правоохоронців, зокрема шляхом своєчасного виявлення та зупинки керованого обвинуваченим транспортного засобу, тоді як винний використовував його, розраховуючи, що поліцейські нічого не запідозрять і він їздитиме далі. Вчинене ОСОБА_4 дане кримінальне правопорушення було розкрито за ініціативних дій органу досудового розслідування шляхом здійснення визначених КПК України процесуально-слідчих дій. Натомість, окрім тієї інформації, яку було отримано в ході проведених слідчо-розшукових дій, обвинувачений не повідомив жодних інших відомостей, невідомих слідству.

Натомість сумлінне виконання покладених ч.7 ст.42 КПК України на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків, як то посилається прокурор (явка до слідчого на допит, неперешкоджання слідству) не може бути безумовною підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_4 активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Надання ж підозрюваним, обвинуваченим правдивих свідчень, визнання своєї вини, жалкування про вчинене, негативна оцінка своїх дій та засудження своєї поведінки також не охоплюється активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення, а становить сутність іншої пом`якшуючої обставини (щире каяття).

Разом з тим, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, хоча прокурор в обвинувальному акті та в судовому засіданні й не зазначає про цю обтяжуючу покарання обставину, але вона передбачена п.13 ч.1 ст.67 КК України, і встановлена під час судового розгляду (сам обвинувачений повідомляє про керування під час судової заборони трактором у нетверезому стані; постанова Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.11.2024р. про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП).

Оскільки встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, то рішення суду з цього приводу є самостійним і не може ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, в зв`язку з чим дискреційне визнання судом обтяжуючої покарання обставини з огляду на положення п.13 ч.1 ст.3, ст.337 КПК України не є виходом за межі висунутого в обвинувальному акті обвинувачення, що узгоджується з положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 листопада 2019 року в справі №556/588/18.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Таким чином, виходячи з характеру та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, майнового стану, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Крім того, у цій справі покарання суд призначає, в тому числі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2018р. у справі №634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком у 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1