МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2360/24
Провадження № 1-кс/945/499/24
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2024 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 26.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 26.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_3 посилався на те, що ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.10.2024 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке виявлене та вилучене в ході огляду місця події від 26.09.2024 року, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0000100 від 20.01.2024 року; транспортний засіб ЗИЛ ММЗ 4502 1, реєстраційний номер НОМЕР_2 із наявим у ньому ґрунтовим покривом, з визначенням його місця зберігання у ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Очаківська,164, у кримінальному провадженні №0000100 від 26.09.2024 року; ключі від транспортного засобу ЗИЛ-ММЗ 4502 1 у кримінальному провадженні №0000100 від 20.01.2024 року, які належать йому на праві приватної власності. У зв`язку із тим, що у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, на думку власника майна, відпала потреба, просив слідчого суддю скасувати арешт на зазначене майно.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився. При цьому, його представник адвокат ОСОБА_5 подала на адресу суду заяву про розгляд клопотання без участі власника майна; заявлене клопотання підтримала та просила слідчого суддю скасувати накладений арешт на транспортний засіб.

Прокурор в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.10.2024 року задоволено клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 року за №0000100 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна та постановлено накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке виявлене та вилучене в ході огляду місця події від 26.09.2024 року, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0000100 від 20.01.2024 року; транспортний засіб ЗИЛ ММЗ 4502 1, реєстраційний номер НОМЕР_2 із наявим у ньому ґрунтовим покривом, з визначенням його місця зберігання у ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Очаківська,164, у кримінальному провадженні №0000100 від 26.09.2024 року; ключі від транспортного засобу ЗИЛ-ММЗ 4502 1 у кримінальному провадженні №0000100 від 20.01.2024 року.

Положеннями частини 1 статті 174 КПК України визначено, що встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з дня реєстрації кримінального провадження та накладення ухвалою слідчого судді арешту на майно, ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України, не повідомлена. Крім того, арешт на вказане майно накладений ухвалою слідчого судді понад два місцяці, а прокурором не доведено того, що потреби досудового розслідування продовжують виправдовувати такий ступінь втручання в права і свободи третіх осіб. Отже, арешт вилученого майна може призвести до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання ОСОБА_3 слід задовольнити, а арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області на вказане майно скасувати.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 26.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.10.2024 року на тимчасово вилучене майно, яке виявлене та вилучене в ході огляду місця події від 26.09.2024 року, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0000100 від 20.01.2024 року; транспортний засіб ЗИЛ ММЗ 4502 1, реєстраційний номер НОМЕР_2 із наявим у ньому ґрунтовим покривом, з визначенням його місця зберігання у ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Очаківська,164, у кримінальному провадженні №0000100 від 26.09.2024 року; ключі від транспортного засобу ЗИЛ-ММЗ 4502 1 у кримінальному провадженні №0000100 від 20.01.2024 року скасувати.

Зобов`язати відповідальну особу органу досудового розслідування повернути власнику ОСОБА_3 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_1 ; транспортний засіб ЗИЛ ММЗ 4502 1, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ключі від транспортного засобу ЗИЛ-ММЗ 4502 1, які зберігаються у ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Очаківська,164.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1

20.12.2024