провадження № 1-кп/619/233/25
УХВАЛА

07 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Дергачі кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестівка, Липоводолинсько району, Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді: курсант навчального взводу 3 навчальної роти ніколи базової загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006121 від 08.08.2024

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25.12.2024 було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про призначення справи до судового розгляду та продовження терміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. Одночасно проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 заперечував, та звернувся до суду з клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, доходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

Клопотань учасників судового провадження щодо, здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.11.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 12.01.2024.

У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 умисного злочину, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

До того ж, судове провадження по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 не завершено.

З урахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також вимог ч.3 ст.331 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати продовженим.

З урахуванням вищезазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання

Конституційний Суд України у рішенні №4-р/2019від 13.06.2019 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 27, 36,314, 331, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальну справу щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до судового розгляду на 13 годин 00 хвилин 17 січня 2025 року у залі судових засідань №1 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.

Розгляд справи провести у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді,.

Вважати продовженим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 06 березня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання -відмовити.

Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1