Справа №: 398/99/25
провадження №: 1-кс/398/281/25
УХВАЛА

Іменем України

"24" лютого 2025 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання прокурора, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000283 від 30.01.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, гранатометника 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», вважається таким, що не має судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2022 солдата ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в складі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, з моменту прийняття на службу з 09.01.2023 до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 09.01.2023, приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 46 від 06.03.2023 року солдата ОСОБА_4 , призначеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану№ від 24.02.2022 №64/2022, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на посаду гранатометник 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» та з 06.03.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Так, відповідно до п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді гранатометник 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» ОСОБА_4 як військовослужбовець відповідно до ст. ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст. ст. 2, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у відповідності до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 року, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 року, почав діяти воєнний стан в Україні, який неодноразово безперервно продовжувався указами Президента України та діяв до теперішнього часу.

За викладеного вище, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді гранатометник 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», умисно діючи в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків 01.05.2023 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану, перебуваючи в різних місцях, та ухилявся від проходження військової служби по 27.12.2024, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

27.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

20.02.2025 року старшим слідчим слідчого відділення Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_6 складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який 20.02.2025 затверджено прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, який є тяжким за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

20.02.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000283 від 30.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.02.2025.

Враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 27.02.2025, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 п. 3 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не перестали існувати та з урахуванням обставин передбачених ст. 178 КПК України, в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку підозрюваного зможуть змінити свої покази або відмовитись від них, а також перешкодити розслідуванню кримінального провадження іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Окрім наведених ризиків зазначених у ст. 177 КПК України слід врахувати обставини, що мають значення при продовженні строку запобіжного заходу, визначені ст. 178 КПК України.

Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено наявність вагомих доказів, що вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, про що йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у разі визнання його в подальшому винуватим.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не перестали існувати, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як йому може загрожувати позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на даний час непідконтрольні Україні території; незаконно впливати на свідків, так як підозрюваному в разі визначення його винуватим, загрожує покарання строком від п`яти до десяти років, а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків, як тих, що вже допитані у проваджені і дають свідчення так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена в т.ч. самими обставинами вчинення злочину, який йому інкриміновано, зокрема з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду; вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, скоєного проти встановленого порядку несення військової служби, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати з підстав, того, що ОСОБА_4 має змогу виїхати за межі Кіровоградської області, а також на підставі ч. 8 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, під час розслідування встановлено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_4 , так як даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено та відповідно до п. 3 ч. 5 ст.180 КПК України у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у провадженні щодо злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Також ОСОБА_4 не може бути застосовано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як даний запобіжний захід не забезпечить належним чином обов`язок підозрюваного не ухилятися від органу досудового розслідування та суду та дасть можливість підозрюваному зникнути за межі Кіровоградської області.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечувати проти продовження строку тримання під вартою Просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем фактичного мешкання підозрюваного, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаного житлового приміщення є матір підозрюваного ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення підозрюваного, думку прокурора та захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати або з`явилися нові ризики.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що 27 грудня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27.02.2025 року.

20.02.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000283 від 30.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 27.02.2025, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховатися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, то суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182).

Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду з прав людини, оскільки обставини зафіксовані в протоколах слідчих дій в сукупності містять достатньо даних, які дають можливість зробити висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Від слідчого судді, на початковій стадії досудового розслідування, не вимагається визначати правильність кваліфікації, а також: достатність, належність, допустимість, достовірність доказів. Остаточною оцінкою доказів займається суд під час судового провадження. Для вирішення цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконали слідчий з прокурором.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховатися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Характер та фактичні обставини інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер та згідно з ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, маючи можливість вільно пересуватися по території України, покинути місце фактичного проживання та реєстрації.

Підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено та на переконання слідчого судді відсутні підстави змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною кримінального провадження надані докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.

Враховуючи те, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою закінчується 27.02.2025 року, прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України застава визначається залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення. Щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначено розмір застави у межах в від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши відомості про особу підозрюваного, суд вважає, що одночасно з триманням під вартою ОСОБА_4 слід визначити заставу в порядку ч. 4 ст. 182 КПК України, встановивши достатнім розміром, у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого, грошову суму в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 гривень, оскільки такий розмір є цілком достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000283 від 30.01.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, строком на 60 днів до 24.04.2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 60560,00 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: Одержувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26241445; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172, Рахунок отримувача: UA0002505, застава за підозрюваного ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000283.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

5) утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вручити копію ухвали учасникам судового провадження негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1