05.12.2024 Справа №642/5702/23
Провадження № 1-кс/642/4049/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000036 від 18.01.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000036 від 18.01.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, який накладено ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 03.01.2024 по справі №642/5702/23, провадження 1-кс/642/88/24 на автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 . Клопотання сформовано в системі «Електронний суд».

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 03.01.2024 по справі №642/5702/23 накладено арешт на автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 та передано на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_5 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою проживання до скасування арешту майна.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , зазначає, що жодних процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000036 від 18.01.2023 не відбувається, а накладений арешт на майно ОСОБА_5 порушує його право вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, тому просить суд скасувати арешт майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , просив задовольнити клопотання, оскільки жодних процесуальних дій органом досудового розслідування не проводилось, а арешт, накладений на майно ОСОБА_5 , порушує його право вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю.

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про скасування арешту. Зазначила, що остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні №0000036 від 18.01.2023 не прийнято, автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом. Крім того, звернула увагу суду, що кримінальне провадження № 0000036 від 18.01.2023 порушено за ст.356 КК України (проступок), є справою приватного обвинувачення. Потерпілі особи не позбавлені права звернутися до дізнавача з відповідними заявами про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна. До того ж, в даному кримінальному провадженні є 2 потерпілі особи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , наразі з клопотанням про скасування арешту майна звернувся адвокат в інтересах тільки однієї потерпілої особи ОСОБА_5 , що може порушити права іншого потерпілого, тому у задоволенні клопотання про скасування арешту майна просить відмовити.

Дізнавач СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заперечення прокурора та повідомив, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000036 від 18.01.2023 наразі триває, автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 03.01.2024 по справі №642/5702/23, провадження № 1-кс/642/88/24 накладено арешт на транспортний засіб марки «Honda» моделі «Aссord», д.н.з НОМЕР_1 , 2010 року випуску, vin НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , який є об`єктом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 з покладенням на нього обов`язку забезпечення зберігання вказаного транспортного засобу за адресою місця проживання до скасування арешту майна у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання про скасування арешту майна копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях) Головного сервісного центру МВС №31/32/09/531-аз/04-2024-531-2024 від 03.10.2024, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відомості щодо накладення арешту на автомобіль Honda Accord, номерний знак НОМЕР_6 , шасі № НОМЕР_2 , на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 02.04.2024 по справі №642/1110/24 чи на підставі інших документів в рамках кримінального провадження №0000325 від 14.02.2024, відсутні.

Арешт накладено в рамках кримінального провадження №0000036 від 18.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, яке перебуває у провадженні СД ВП №2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області.

Згідно з долученої до матеріалів клопотання про скасування арешту майна копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях) Головного сервісного центру МВС №31/32/6341/665-аз/04-2024-662-2024 від 01.11.2024, зняти обмеження на проведення реєстраційних дій з транспортного засобу «Honda» моделі «Aссord», д.н.з НОМЕР_1 на підставі копії постанови про закриття кримінального провадження №0000036 від 18.01.2023 не надається можливим, оскільки до РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях не надходили документи відповідно до ч.4 ст.132 КПК України.

Крім того, як встановлено з листа старшого дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 22.10.2024, постанова дізнавача від 21.07.2023 про закриття кримінального провадження №0000036 від 18.01.2023 скасована прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова 25.08.2023.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обґрунтованість арешту визначається: наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; відповідністю майна, на яке накладено арешт, його меті; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди) - обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Так, в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.01.2024 таким обставинам надавалася оцінка під час накладення арешту майна та накладено арешт з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про зворотнє.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що при накладенні арешту слідчий суддя вказував на достатність підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів наявні підстави для накладення арешту на майно.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, обґрунтованість арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Приписами ст.ст.174, 309 КПК України передбачено, що у випадку, коли особа (підозрюваний, інший власник або володілець майна) вважає накладення арешту необґрунтованим, він може: 1) оскаржити відповідну ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, або 2) заявити клопотання про скасування арешту такого майна на підставі ст. 174 КПК України. Однак одна і та ж підстава не може бути предметом неодноразового розгляду різними судами (слідчими суддями).

Слід звернути увагу, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження протягом його дії. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

На даний час досудове розслідування триває.

Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.

Під час розгляду клопотання про арешт майна прокурором доведено існування обставин, які передбачені п.1 ст. 170 КПК України.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі не накладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги арешту майна, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч.2 ст.173 КПК України закріплено, що при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що станом на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, у слідчого судді відсутні відомості про те, що арештоване майно, а саме: транспортний засіб марки «Honda» моделі «Aссord», д.н.з НОМЕР_1 , 2010 року випуску, vin НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_5 не є речовими доказами в рамках кримінального провадження, а також, що необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала.

За таких обставин, заявником не надано доказів того, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що існує необхідність арешту майна на даний час з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту майна не позбавляє особу права повторно звернутись до суду з відповідним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000036 від 18.01.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Повний текст ухвали складено 09.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_8