Справа №766/3996/25
н/п 1-кс/766/2452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження №0000193 від 01.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на момент вчинення кримінального правопорушення на посаді гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 4 штурмової роти, у військовому званні «солдат», раніше судимого, строком на 60 (шістдесят) днів. У разі задоволення вказаного клопотання, просила на період досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово залишити утримувати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 . З урахування характеру вчиненого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, корисливого, діючи умисно, з метою особистого збагачення, просила застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави у вигляді 50-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 грн. 00 коп., керуючись ст. 177, 182 КПК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000193 від 01.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування якого у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів у складі: керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 (старший групи), заступника керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 , прокурора Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 , прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , прокурора Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 за №308 військовослужбовця військової служби ОСОБА_4 , 13.06.1992 призначено до військової частини НОМЕР_1 на посаду гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 4 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Окрім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший матрос ОСОБА_4 зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку, останній раз, Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України 15.01.2025 № 4220-ІХ, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши злочин проти власності за наступних обставин:

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з метою особистого збагачення, протиправно, 22.02.2025 у вечірній час (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, з 2-го під`їзду на 8-му поверсі, за адресою: АДРЕСА_3 , таємно здійснив крадіжку велосипеду «Felt MTB SIX 80 XL white (black/orange) 22», вартістю 10213 грн. 00 коп., після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму, своїм діями підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

14.03.2025 за даним фактом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на момент вчинення кримінального правопорушення на посаді гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 4 штурмової роти, у військовому званні «солдат», раніше судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.02.2025 р., де зазначений факт злочинної діяльності;

- протоколом огляду місця події від 28.02.2025, в період часу з 12:12 по 12:40 проведено огляд місця події у приміщені 2-го під`їзду на 8-му поверсі, за адресою: АДРЕСА_3 , де перебувало викрадене майно, та зафіксовано місце скоєння злочину;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , від 01.03.2025, з показів якого встановлено, що у власності має велосипед Felt MTB SIX 80 XL white (black/orange) 22», який зберігав за місцем мешкання а саме у приміщені 2-го під`їзду на 8-му поверсі, за адресою: АДРЕСА_3 . У період з 17.02.2025 по 23.02.2025 перебував у від`їзді, повертаючись додому 23.02.2025 виявив відсутність свого велосипеду, та після стало відомо що до вчинення крадіжки причетний невідомий чоловік який приходив в гості до сусідки;

- протоколом огляду речі за участю потерпілого ОСОБА_11 , від 01.03.2025, який в порядку п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України, видає ключ від замку велосипедного від його викраденого велосипеду, в підтвердження власності на викрадене майно, та індивідуальні ознаки викраденого;

- постановою про визнання в якості речового доказу від 01.03.2025 де визнано в якості речового доказу вилучену під час проведення огляду речі від 01.03.2025, ключ від замку велосипедного;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.03.2025, з показів якого встановлено, що 22.02.2025 у нічний час до нього за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_4 , прийшов знайомий ОСОБА_4 , який приніс пошкоджений велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білоко кольору з оранжевими вставками, та залишив на тимчасове зберігання у дворі, попередньо запевнивши що велосипед належить йому та який пошкодив по дорозі додому, куди не доїхав, перебуваючи поруч вирішив заїхати щоб тимчасово залишити на зберігання;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімкам за участю свідка ОСОБА_12 від 01.03.2025, який впізнав на фото №2 (два) свого знайомого ОСОБА_4 , який 22.02.2025 привіз велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білоко кольору з оранжевими вставками, та залишив на тимчасове зберігання у дворі, за адресою: АДРЕСА_4 ;

Згідно довідки до впізнання по фотознімкам, на фото №2 знаходиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколом огляду речі від 01.03.2025 за участю свідка ОСОБА_12 від 01.03.2025, який добровільно в підтвердження своїхз показів, за письмовою заявою, видає велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору з оранжевими вставками, який має пошкодження ланцюгу заднього колеса та деталі компаньоли, з наявним велосипедним замком на рамі під сидушкою, який йому на тимчасове зберігання за місцем мешкання 22.02.2025 залишив знайомий ОСОБА_4 , який в ході проведення огляду речі вилучений;

- постановою про визнання в якості речового доказу від 01.03.2025 де визнано в якості речового доказу вилучену під час проведення огляду речі від 01.03.2025, велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору, з оранжевими вставками, з індивідуальним номером на рамі « НОМЕР_2 », «EN14766», FT26A200+2», який має пошкодження ланцюгу заднього колеса та деталі компаньоли, з наявним велосипедним замком на рамі під сидушкою;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.03.2025, з показів якої встановлено, що 22.02.2025 у вечерні час до неї в гості за адресою: АДРЕСА_5 , прийшов знайомий ОСОБА_4 , якого самостійно впустила у під`їзд з першого поверху, де попередньо були зачинені двері під`їзду за замок, після з яким піднялася на 8-мий поверх де знаходиться її квартира, біля ліфту на 8-му поверсі перебував велосипед білого кольору який належить сусіду. Через деякий час ОСОБА_4 пішов, якого до першого поверху не проводжала, з восьмого поверху до виходу з під`їзду ОСОБА_4 спускався сам. По ранку на 8-му поверсі у під`їзді дійсно був відсутній велосипед сусіда, білого кольору з оранжевими вставками;

- протоколом огляду речі від 05.03.2025 за участю потерпілого ОСОБА_11 від 05.03.2025, де здійснюється огляд вилучених речових доказів, а саме:

1. велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору, з оранжевими вставками, з індивідуальним номером на рамі « НОМЕР_2 », «EN14766», FT26A200+2», що перебуває у розібраному стані;

2. ключ від замку велосипедного, металевий, без надписів, плоского перфорованого типу, від циліндрового механізму замку;

під час огляду наявним ключем від замку велосипедного, здійснено відкриття замку велосипедного тросового з кріпленням, червоного кольору, що міститься на рамі велосипеду Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору, з оранжевими вставками, з індивідуальним номером на рамі «YT30837055», «EN14766», FT26A200+2». Так ключ відповідає замку, за допомогою наявного ключа під час огляду відчинений вказаний замок. Від присутнього при огляді потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшли доповнення, що дійсно впізнає та підтверджує що велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору, з оранжевими вставками за індивідуальними ознаками належить йому.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 05.03.2025, з показів якого встановлено, що 22.02.2025 у вечерні час приїхав до квартири родича ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_6 , та на сходинках 2-го під`їзду зустрівся зз невідомим чоловіком який з верхніх поверхів спускав велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору, з оранжевими вставками, на що спочатку не звернув уваги. По ранку виявив відсутність велосипеду який належить родичу ОСОБА_11 , та зрозумів що бачив чоловіка який здійснював крадіжку вказаного велосипеду;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімкам за участю свідка ОСОБА_14 від 05.03.2025, який впізнав на фото № 4 (чотири) чоловіка який 22.02.2025 з верхніх поверхів 2-го під`їзду, за адресою: АДРЕСА_3 , спускав велосипед Felt MTB SIX 80 XL, білого кольору, з оранжевими вставками, який належить родичу ОСОБА_11 ;

Згідно довідки до впізнання по фотознімкам, на фото №4 знаходиться ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

Таким чином під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за вчинення якого останньому повідомлено про підозру.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від п`яти до восьми років), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. При цьому ОСОБА_4 , хоча і являється військовослужбовцем про те вчинив самовільне залишення частини, СЗЧ залишення військовослужбовцем строкової служби без відповідного дозволу території розташування військової частини, що свідчить про можливість переховуватися і від органів досудового розслідування, чим сприятиме перешкоджанню досудового розслідування, так і самого подальшого розгляду у суді, що призведе до затягування розгляду справи.

Окрім того, звертаючи увагу на спосіб вчинення злочину, а саме те що ОСОБА_4 , вчинив умисно, під час воєнного стану, в повній мірі розуміючи тяжкість свого діяння так як являється військовослужбовцем, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться в м. Херсон, яке на даний час є прифронтовим місцем, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_15 може вжити заходів щодо їх знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які ще не були вилучені та які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підозрюваним, що, в свою чергу, неминуче призведе до втрати матеріальних слідів злочину;

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як ОСОБА_4 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на свідків ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є знайомими підрзрюваного ОСОБА_4 на протязі тривалих років, шляхом помсти, залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтвердженням вказаного ризику є те, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання під виглядом термінового службового відрядження до іншої місцевості, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду. Також, підозрюваний ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо);

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки ОСОБА_4 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який до цього вчинив кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема пов`язане з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про можливість та схильність особи до неконтрольованих дій, що призводять до порушення законодавства, чим є обґрунтовані підстави вважати що останній може скоїти інше кримінальне правопорушення. До того характеристика особи ОСОБА_4 , за час проходження служби, до виконання своїх службових обов`язків та поставлених задач відносився безвідповідально, допускав порушення під час несення служби, заохочення відсутні. Окрім того ОСОБА_4 має непогашену судимість за вчинення не однорідних кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення (злочин), що в свою чергу також свідчить про можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень та відсутність стримуючих факторів.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він є військовослужбовцем та несе службу в районі де тривають бойові дії та місце дислокації військової частини в якій він несе військову службу постійно змінюється. Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. У зв`язку з тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, це унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування ОСОБА_4 , навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні, як безпосередньо так і за допомогою інших осіб, надасть змогу йому впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зав`язків.

Враховуючи вищевикладене, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , вважаю за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці в межах строків досудового розслідування.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому вважаємо, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Посилаючись на вищевикладені обставини слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: домашній арешт, слідчий суддя дійшов до наступного.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

14.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (YagciandSargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Крім того, суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою №40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80, за скаргою №20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушення конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…»

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, , раніше судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, з середньою освітою, підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, також слідчий суддя враховує, що підозрюваний є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на посаді гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 4 штурмової роти, у військовому званні «солдат», проходить лікування після бойового поранення, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення, підозру визнає, має постійне місце проживання, викрадене майно повернуто потерпілому. Разом з цим, слідчий суддя враховує, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 14.05.2025 року включно, та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Оскільки слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовується інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя самостійно визначає обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 14.05.2025 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст.ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_7 , строком до 14.05.2025 року, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 14.05.2025 року, також наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

В іншій частині клопотання відмовити.

Строк дії даної ухвали до 14.05.2025 року включно, по закінченню якого дана ухвала припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, крім випадку його продовження у встановленому законом порядку.

Контроль за виконанням домашнього арешту покладається на слідчого.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Херсонський апеляційний суд протягом 5 - ти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено в приміщенні суду 20.03.2025 року о 12:30 год.

Слідчий суддяОСОБА_1