Справа №333/1314/25
Провадження №1-кс/333/1035/25
УХВАЛА

іменем України

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 березня 2025 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0007471, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянину України, який перебуває на посаді пожежного-рятувальника відділення пожежогасіння ГПГ АРЧ АРЗ СП ГУ ДСНС України у Запорізькій області, сержанта служби цивільного захисту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0007471, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та за підозрою ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України.

Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що згідно з наказом Головного управління ДСНС України у Запорізькій області №530-НК від 03.07.2024 сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_6 призначено на посаду пожежного-рятувальника відділення пожежогасіння групи пожежогасіння аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області.

Згідно з ст. ст. 8, 19, 68 Конституції України в Україні, визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів віднесені органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть безпосередню участь, зокрема, у нагляді і контролі за виконанням законів.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 (далі - Положення) передбачено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ, і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 3 Положення, основними завданнями служби є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Підпунктом 52 п. 4 Положення передбачено, що ДСНС застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки.

Таким чином, ДСНС як центральний орган виконавчої влади реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку, а посадові особи цього органу відповідно до визначеного законом правового статусу здійснюють правоохоронну функцію, тобто є працівниками правоохоронного органу.

Отже ОСОБА_6 , визначивши для себе вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, джерелом доходів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, діючи всупереч урегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні психотропних речовин, та в порушення ч.2 ст.7, ч.1 ст.12 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995, введеного в дію Постановою Верховної Ради України №61/95-ВР від 15.02.1995, Постанови Кабінету Міністрів України №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000, із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин, за наступних обставин.

Так, 18 березня 2025 року, приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на незаконний збут психотропних речовин з метою власного збагачення та реалізуючи його, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, знаючи про заборону вільного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, знаходячись в автомобілі марки BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 іноземної реєстрації, у дворі поблизу будинків №5 та АДРЕСА_2 , незаконно збув (продав) військовослужбовцю ЗСУ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за гроші в сумі 3000 (три тисячі) гривень, які попередньо отримав зарахуванням на свою банківську картку № НОМЕР_2 , особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» масою 2,83 грам у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору в прозорому зіп-пакеті, яку згідно «Списку №2» «Таблиці І», затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» у відповідності до статті 1 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, та відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин», що знаходяться у незаконному обігу затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.2000 №188 є великим розміром.

18 березня 2025 року, о 16 годині 12 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в службовому автомобілі марки Skoda, у дворі поблизу будинків №5 та №7 по вул. Ентузіастів у м. Запоріжжі, добровільно видав працівникам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, порошкоподібну речовину білого кольору в прозорому зіп-пакеті, придбану 18.03.2025 приблизно о 15 годині 35 хвилин у ОСОБА_6 , яка згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/6119-НЗНРАН від 19.03.2025 Запорізького НДЕКЦ МВС України містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентанон-1он), маса PVP в складі наданої речовини складає 2,83 грам (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному збуті психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18 березня 2025 року о 15 год. 45 хв. старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майором Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19 березня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- рапортом ст. оперуповноваженим в ОВС Запорізького управління ДВБ НП України що виявлення ознак кримінального правопорушення;

- протоколом огляду, та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів від 18.03.2025 (в ході якого ОСОБА_7 було вручено 3000 гривень, які він за допомогою терміналу переказав на карту № НОМЕР_2 , яка оформлена на ОСОБА_6 );

- протоколом огляду від18.03.2025, в ході якого ОСОБА_7 дістав з правого зовнішнього карману кофти, в яку був вдягнений, зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка єособливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.03.2025, яка повідомила про обставини збуту ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини ОСОБА_7 ;

- висновком судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6. дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/108-25/6119-НЗНРАН від 19.03.2025 Запорізького НДЕКЦ МВС України, згідно з яким вилучена під час огляду речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. маса PVP в складі наданої речовини складає 2,83 грам (в перерахунку на основу) та відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин», що знаходяться у незаконному обігу затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.2000 №188 є великим розміром.

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

20.03.2025 року о 11 год. 33 хв. підозрюваному ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання з підстав, викладеному у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на те, що відсутні ризики, на які посилається слідчий в своєму клопотанні. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжний захід.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.12.2024 року до ЄРДР внесено відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України (кримінальне провадження № 0007471).

Постановою від 07.02.2025 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0007471 та № 0001234 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0007471.

Постановою від 17.01.2025 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0007471 та № 0000532 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0007471.

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

19.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Як вбачається з матеріалів клопотання, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань; постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 17.01.2025; постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 07.02.2025; рапортом співробітника поліції; протоколом огляду, та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 16.03.2025; протокол огляду; протокол допиту свідка; протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину; постановою про визначення речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження; постановою про доручення проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 18.03.2025; висновок експерта № СЕ-19/108-25/6119-НЗПРАП від 19.03.2025; повідомлення про підозру від 19.03.2025; витяги з наказів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження наступними доказами.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Отже, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_6 , є сержантом служби цивільного захисту та може нести службу у тому числі в районі, де тривають бойові дії, і таким чином може спробувати переховуватися від суду.

Також, незважаючи на ускладнену процедуру виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків (18-60 років) в умовах дії в Україні правового режиму воєнного стану (з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 по теперішній час), необхідно враховувати обізнаність ОСОБА_6 як діючого правоохоронця щодо підстав та порядку перетину державного кордону України військовозобов`язаними чоловіками, у тому числі поза межами пунктів пропуску, що може бути використано підозрюваним для переховування від суду.

З огляду на викладене, під час розгляду заявленого клопотання, слідчим суддею встановлено наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 за відсутності дії зазначеного запобіжного заходу чи застосування більш м`якого запобіжного заходу може знищити, сховати або спотворити речі та інформацію, яка до теперішнього часу не вилучена та не долучена до матеріалів кримінального провадження, зокрема особливо небезпечні психотропні речовини, які знаходяться на території Запорізької області, засоби зв`язку фігурантів, які ще не вилучено, грошові кошти та інші цінності, які здобуті злочинним шляхом для їх подальшої конфіскації.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, також може вчинити незаконний психологічний чи навіть фізичний вплив на них з метою зменшення вини, або взагалі з метою відмови від надання ними викривальних показань, для уникнення кримінальної відповідальності та покарання, що зокрема, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може інформувати споживачів та постачальників особливо небезпечної психотропної речовини про необхідність знищення останніми вказаної речовини, обіг якої заборонено, та знарядь вчинення злочину.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції підозрюваного ОСОБА_6 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом, котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Суд бере до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Вбачається, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у т.ч. через свої зв`язки; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також слід зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосувати більш м`які запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 не вбачається за можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_6 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є доведеним та обґрунтованим. Водночас, слідчий суддя дійшов висновку, що наведене вище клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у виді 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, що буде пропорційним, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0007471, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» або ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» строком на 60 днів.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою по цьому кримінальному провадженню рахувати з моменту його фактичного затримання з 18.03.2025 року 15 години 45 хвилин по 16.05.2025 року.

Визначити одночасно щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець (інша фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 121 120 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень) на депозитний рахунок місцевих загальних судів (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (місця дислокації підрозділу) та/або місця роботи (несення військової служби);

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України або ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».

Термін дії ухвали закінчується 16 травня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1