Провадження № 1-кс/742/428/25
Єдиний унікальний № 742/1180/25
УХВАЛА

25 березня 2025 року місто Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2025 до слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Скарга мотивована тим, що 03.01.2025 ОСОБА_5 звернувся до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою, яка зареєстрована за вх. № 210, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Оскільки, останній, 03.01.2025 спільно з двома невідомими особами чоловічої статті, приїхали за адресою: АДРЕСА_1 , та відкрито заволодів майном скаржника на яке в нього є відповідні документи. При цьому, зміст заяви ОСОБА_5 містив вказівку на діючу заборону відчудження майна за вище зазначеною адресою, яка встановлена ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 742/4987/24 від 30.08.2024.

12.02.2025 ОСОБА_5 отримав лист від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, як відповідь на його заяву від 03.01.2025 про вчинення кримінального правопорушення. З якого вбачається, що по його зверненню була проведена перевірка обставин, які ним зазначені, за результатами якої було встановлено, що в даній ситуації вбачаються цивільно-правові відносини, а саме: встановлення офіційного спадкоємця (спадкоємців) майна та речей, що належали ОСОБА_7 , який являється батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . А також зазначено, що розгляд його заяви від 31.01.2025 здійснювався відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян».

Слідчий відповідно до вимог КПК України позбавлений можливості визначити суб`єкт кримінального правопорушення, підслідність кримінального провадження та обставини злочину, оскільки вказані обставини можливо встановити лише при проведенні досудового розслідування, здійснення слідчим таких процесуальних дій, які можуть бути проведенні лише після внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. Тому, в даному випадку, уповноважена особа Прилуцького ВРП ГУНП у Чернігівській області була зобов`язана чинним законодавством внести відомості за заявою ОСОБА_5 від 03.01.2025 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та провести необхідні першочергові слідчі дії, у зв`язку з чим і подано дано скаргу.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Представник Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, надав матеріали, щодо розгляду звернення ОСОБА_5 . Зауважив, що ОСОБА_6 надав підтверджуючі документи на майно, з приводу якого між братами вирішується спадковий спір після померлого їх батька.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги та докази на її обґрунтування, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною 2 ст. 3 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням (заявою) є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 03.01.2025 ОСОБА_5 звернувся до Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області із заявою, яка зареєстрована за вх. № 210, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення його ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки останній з`явився за адресою: АДРЕСА_1 , та відкрито заволодів майном скаржника. На дані речі, ОСОБА_5 було надано відповідні видаткові накладні та товарні чеки.

За даним зверненням було проведено відповідну перевірку наданої інформації та встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до змісту своєї заяви від 03.01.2025 стверджував, що його брат ОСОБА_6 відкрито заволодів належними померлому батьку ОСОБА_7 речами, а саме: столом, декоративним бар-глобусом, кріслом, іншими речами, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 .

Опитаний ОСОБА_6 не заперечував того факту, що дійсно забрав свої речі, які знаходилися за вище зазначеною адресою, на які в нього є чеки на їх придбання, та має ключі від будівлі.

Згідно заповіту від 27.09.2023 майно, а саме: нежитлові будівлі (магазин-бар), розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,2635 га розташована за адресою: АДРЕСА_1 , були заповідані його сину - ОСОБА_6 .

29.12.2023 ОСОБА_6 подано заяву про вступ у спадщину за заповітом до приватного нотаріуса ОСОБА_8 і відкрито спадкову справу № 62/2023 цим же ж днем. 23.02.2024 сином ОСОБА_7 - ОСОБА_5 подано заяву до іншого нотаріуса про прийняття спадщини за законом.

Судом беззаперечно установлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним - відмовлено. Дане рішення переглядається в апеляційному порядку.

Також перевіркою встановлено, що учасники події є сім`єю, що утворена на підставі шлюбу та кровного споріднення. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Між членами сім`ї виникла суперечка щодо спадкування, тобто щодо переходу прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Ураховуючи те, що спори, які виникають з цивільних та сімейних правовідносин урегульовуються за обопільною згодою сторін, або судом, на їх вирішення не належить до повноважень органів Національної поліції, а також те, що досліджено та вирішено всі порушені у зверненні питання, які не належить до повноважень Національної поліції, ужито необхідних заходів, заявникові підготовлено ґрунтовну відповідь, розгляд даного звернення завершити. На підтвердження чого 31.01.2025 направлено відповідний лист, у якому також зазначено, що розгляд заяви ОСОБА_5 здійснювався відповідно до Законом України «Про звернення громадян» у межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію», згідно до Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року № 930.

Під час перевірки поліцейським офіцером громади ВП Прилуцького РВП встановлено, що в даній ситуації вбачаються цивільно-правові відносини, а саме встановлення офіційного спадкоємця (ців) майна та речей, що належали померлому ОСОБА_7 .

Згідно ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» розгляд цивільно-правових відносин не належить до повноважень поліції, а вирішується за обопільною згодою сторін або зверненням однієї із сторін до суду.

За вище викладених обставин вбачається, що посадовими особами Прилуцького районного відділу поліції були виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

Виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальними правопорушеннями та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторони, кваліфікуючі ознаки та інше.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

У поданій заяві ОСОБА_5 ставить питання про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення його братом ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Категорично невірним є тлумачення скаржником вимог кримінального процесуального закону в тій частині, що правоохоронні органи зобов`язані вносити будь-які відомості та щодо будь-яких осіб до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не перевіряючи обґрунтованість та доведеність повідомлених обставин.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Кожне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення має бути обґрунтованим та підтвердженим тими доказами, які достатні на етапі вирішення питання про наявність чи відсутність ознак можливого вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке у подальшому можуть бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Без дотримання цих вимог будуть порушені права громадян, які будуть беззахисними перед безпідставними та непідтвердженими звинуваченнями.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Таким чином слідчий суддя встановив, що заява ОСОБА_5 була прийнята та зареєстрована; ним надавалися пояснення згідно яких вказувалося, що майно належить померлому батьку, який склав заповіт на ОСОБА_6 з приводу чого в порядку цивільного судочинства розглядається відповідний спір у суді. Згідно листа відділу поліції від 31.01.2025 заява була розглянута та викладені у ній доводи були перевірені, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, оскільки не має достатніх підстав для цього, а інших доказів ОСОБА_5 суду про вчинення кримінального правопорушення його братом ОСОБА_6 не надано, тому слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, ч.2 ст.376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 28.03.2025 року о 10 год 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_9