У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання володільця майна ОСОБА_4 подане в особі уповноваженого представника адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник володільця майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000440 від 02.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що 02 жовтня 2023 року, в ході проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_4 , було вилучено легковий автомобіль марки «Skoda» моделі «Super B» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 (справа №308/17222/23) накладено арешт, зокрема на тимчасово вилучене майно вилучене в ході огляду - автомобіль марки автомобіль «Skoda Super B» д.нз. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким з 24.09.2022 користуються ОСОБА_4 . В той же час, ОСОБА_4 як власник арештованого майна,- легкового автомобіля «Skoda» моделі «Super B» реєстраційний номер НОМЕР_1 , - не був повідомлений, а ні слідчим, а ні прокурором, про те, що 09.10.2023 року буде розглядатись питання про арешт його власного майна.

Заявник вказує, що на даний час є всі підстави для скасування арешту належного ОСОБА_4 майна, а саме арешту на «Skoda Super B» д.нз. НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що відпала потреба в подальшому застосуванні вищезазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, з наступних підстав :

- по-перше, на даний момент 05.02.2025 року підозра у вчиненні кримінального правопорушення, у даному кримінальному провадженні передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в порядку передбаченому ст. ст. 276- 279 КПК України, нікому повідомлена не була, тобто ОСОБА_4 , не є підозрюваним, обвинуваченим, тобто не являється жодним із перелічених у ч.5 ст.170 КПК України суб`єктом кримінального провадження.

- по-друге, з часу накладення арешту на майно 09.10.2023, пройшло 1 рік та 3 місяці, транспортний засіб був оглянутий, слідова інформація зафіксована, проведено слідчі експерименти, призначена та проведена комплексна судово-медична, судові транспортно-трасологічна та автотехнічна експертизи, із вказаним автомобілем, тобто досягнута та мета, яка слугувала підставою для застосування такого виду забеспечення кримінального провадження, як арешт майна. Разом з тим зазначеним арештованим автомобілем «Skoda» моделі «Super B» д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є законним власником.

Заявник звертає увагу на те, що легковий автомобіль «Skoda» моделі «Super B» д.н.з НОМЕР_1 , знаходячись тривалий час під відкритим небом ( поза гаражним зберіганням) на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, піддається впливу природних явищ (дощу, снігу, тощо), що в свою чергу призводить до псування транспортного засобу та унеможливить його використання за призначенням, і завдає йому майнової шкоди як власнику майна. Також майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції повністю заповнений транспортними засобами, не має можливості належного зберігання автомобіля. Це все призводить до позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань та водночас порушення нормальної життєвої обстановки. Зрештою, автомобіль необхідний для власних потреб, та потреб сім`ї, для того, щоб заробити на проживання сім`ї у цей важкий час, однак по теперішній час не має можливості користуватися власним автомобілем для елементарних сімейних потреб, тощо.

Зазначає, що він як власник майна не заперечує проти встановлення істини по справі, але разом з тим вважає, що застосовані заходи кримінального провадження вжиті у жовтні 2023 року до нього як власника майна, є недоцільними на даний час і підлягають до скасуванню (в частині його особистого майна) для відновлення прав власника майна.

Вказує, що скасування арешту (в частині особистого майна ОСОБА_4 ) на легковий автомобіль марки «Skoda» моделі «Super B» д.н.з НОМЕР_1 не призведе до наслідків які б могли перешкоджати проведенню досудового розслідування вказаного кримінального провадження, позаяк на цей час завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, тому таке втручання у здійснення права власності особи вже не відповідає потребам досудового розслідування, у зв`язку з чим відпала потреба у подальшому застосуванні обмеження права власності на його майно у вигляді арешту на таке майно.

За таких обставин заявник вважає, що необхідність подальшого арешту майна відпала та просить частково скасувати арешт на речові докази накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2023 року, в частині накладення арешту на легковий автомобіль марки «Skoda» моделі «SuperB» д.н.з НОМЕР_1 , володільцем якого являється ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 . Повернути ОСОБА_4 , як володільцю майна автомобіль «Skoda» моделі «Super B» д.н.з НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання, відповідно до норм ст.388 КК України.

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, зазначила, що на даний час скасування арешту на дане майно є передчасним. Зокрема вказала, що нею 19.03.2024 року було надано вказівки у порядку ст. 36 КПК України начальнику Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, згідно яких було зокрема зазначено про необхідність забезпечення доступу експерту до транспортних засобів. Однак на даний час їй невідомо про виконання даних вказівок, а тому 27.02.2025 року вона повторно звернулась до начальника Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові про надання інформації про виконання вказівок прокурора від 02.11.2023 та від 19.03.2024 року. Також зазначила, що на даний час мета накладення арешту не досягнута.

Представник Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного.

Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/17222/23 від 09.10.2023 накладено арешт на тимчасово вилучене під час проведеного огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.10.2023, неподалік буд. № 55 по вул. Армійська, в м. Тячів, майно, а саме:

-уламки пластику, гвинт, деталі чорного кольору, які упаковані до сейa пакету № PSP2348620;

-деталь з маркуванням STO 825962 яку упаковано до сейa пакету № PSP1238780;

-змив речовини бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту;

-запальничка червоного кольору, яку упаковано до паперового конверту;

На тимчасово вилучене під час проведеного огляду від 02.10.2023 в смт. Тересва, по вул. Європейська, 74, Тячівського району майно, а саме:

-п`ять уламків пластикових деталей автомобіля, які були упаковані до сейф пакету WAR1530267;

-змив з коробки передач, який упаковано до паперового конверту;

-змив з бамперу лівої частини автомобіля, який упаковано до паперового конверту;

-змив з керма, який упаковано до паперового конверту;

-змив із захисної пластмаси (з передньої частини автомобіля), який упаковано до паперового конверту;

-змив з ручки дверей зі сторони водія, який упаковано до паперового конверту;

-змив з пластикових уламків, який упаковано до паперового конверту;

-автомобіль марки марки «Skoda Superb» д.н.з. « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_6 , яким з 24.09.2022 користується ОСОБА_4 ;

На тимчасово вилучене під час проведеного огляду від 02.10.2023 в м. Чернівці, по вул. Руська, неподалік буд. 183 майно, а саме:

-змив з важеля перемикання коробки передач, який упаковано до паперового конверту;

-змиви з рук гр. ОСОБА_7 , які упаковано до паперового конверту;

-чохол з рульового колеса, чорного кольору, який упаковано до паперового конверту;

-автомобіль марки «Toyota Camry» д.н.з. « НОМЕР_3 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить гр. ОСОБА_7 , шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.

Обґрунтованість зазначеного арешту судом не перевіряється.

Підставою накладення арешту на нерухоме майно, судом було існування сукупності розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею було забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Власники та володільці майна не були присутні під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Положеннями КПК України арешт майна визначений як один із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст. 174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Нормами ч.1 ст. 174 КПК України передбачено дві взаємовиключні підстави скасування арешту майна слідчим суддею - це необґрунтованість накладення арешту або якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба .

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту, погодився з доводами прокурора, задовольнивши його.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Також слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Заявник як підставу для скасування арешту майна зазначає, що необхідність в подальшому застосуванні цього заходу - арешту майна ОСОБА_4 , відпала потреба .

Заявником не додано до матеріалів клопотання та не доведено в судовому засіданні тих обставин, що мета накладення арешту на даний час досягнута, всі слідчі дії з арештованим майном проведені, а відтак слідчий суддя врахувавши доводи прокурора приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні арешту, який накладено було обґрунтовано, будь - яких обставин, які б не були відомі під час вирішення питання про накладення арешту не встановлено.

Заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, не наведено доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність.

Також заявником не додано до матеріалів справи доказів того, що мета накладення арешту на даний час досягнута, всі експертизи та слідчі дії з арештованим майном проведені , а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час не відпала потреба в застосуванні арешту, який накладено було обґрунтовано, будь - яких обставин, які б не були відомі під час вирішення питання про накладення арешту не встановлено.

Таким чином, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Крім цього, як встановлено слідчим суддею арешт було накладено з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника ( володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09 жовтня 2023 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується з висновком, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання володільця майна ОСОБА_4 поданого в особі уповноваженого представника адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання володільця майна ОСОБА_4 поданого в особі уповноваженого представника адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата оголошення повного тексту ухвали у зв`язку із перебуванням судді у відпустці- 04.04.2025 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1