У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000919 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Монгохто Ванінського району Хабаровського краю рф, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції. Призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2021 більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_5 у строк покарання повністю відбуте покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2021 (на підставі ч. 4 ст. 70 КК України), та період попереднього ув`язнення за ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2024 з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (на підставі ст. 72 КК України), а саме разом період з 15.07.2021 до набрання цим вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не враховано пом`якшуючі обставини, а саме, його щире каяття, позитивну характеристику з місця проживання. Вважає, що з врахуванням цих обставин у суду апеляційної інстанції наявні підстави для пом`якшення призначеного йому покарання та застосування положень ст. 69 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 03.06.2021 приблизно о 20:00 год. ОСОБА_5 , діючи повторно, за раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, за попередньою змовою з невстановленою особою, знаходячись в районі перехрестя вул. Космонавтів та вул. Китобоїв у м. Миколаєві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , яке виразилось в нанесенні ударів в область голови та тулуба, відкрито заволодів його майном, а саме: золотою печаткою (585 проби, вагою 9,5 г., 21 розміром) вартістю 10000 грн., мобільним телефоном «Redmi Note 9 Pro Interstellar Grey 6 Gb Ram 64 Gb Rom» SN: НОМЕР_1 вартістю 5000 грн. та грошовими коштами в сумі 500 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 15500 грн. У подальшому ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, громадський порядок не порушував, спиртними напоями не зловживав, але неодноразово помічений у компаніях, які ведуть антисоціальний спосіб життя, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на психіатричному та наркологічному обліку не знаходиться. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Врахувавши наведені вище обставини та відомості, що характеризують обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке за розміром наближене до мінімального строку, із застосуванням ст. 70 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи обвинуваченого про призначення йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність таких обставин. Висловлене ОСОБА_5 щире каяття у вчиненому злочині, не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_5 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку

Крім того, суд вірно врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак він на шлях виправлення не став і вчинив тяжкий умисний корисливий злочин проти власності, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, завдані матеріальні збитки не відшкодував.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання ОСОБА_5 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді