Дата документу 18.11.2024 Справа № 336/9409/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/9409/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1052/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року, якою задоволено клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кунгур Пермської області, РФ, громадянина України, освіта вища, офіційно працевлаштованого на посаді директора ПП «Запорізький центр розвитку енергоефективних технологій», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 48 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ТДВ «Кредо» залишено без розгляду, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно обвинувального акту, 14 вересня 2021 року близько 12 години 00 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Jеер Рatriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Героїв 55 бригади, рухаючись від вул. Чарівної в напрямку вул. 8 Березня в м. Запоріжжі.

В цей час, в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу буд. 61 по вул. Героїв 55 бригади та позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 («зебра», нерегульований пішохідний перехід, а також дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 («Пішохідний перехід») Правил дорожнього руху, вийшов на проїзну частину пішохід ОСОБА_9 , перетинаючи її справа наліво за напрямком руху автомобіля «Jеер Рatriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, попереду у попутному з автомобілем «Jеер Рatriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 напрямку рухався по проїзній частині вул. Героїв 55 бригади невстановлений автомобіль «ГАЗель», водій якого, побачивши пішохода ОСОБА_9 , почав знижувати швидкість свого руху, а згодом повністю зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі останньому.

Під час подальшого руху водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Jеер Рatriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи об`єктивну можливість виявити зниження швидкості водієм невстановленого автомобіля «ГАЗель» та його подальшу зупинку, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух та виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/108-21/12478-ІТ від 22.10.2021, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 застосуванням своєчасних заходів до зниження швидкості руху автомобіля «Jеер Рatriot», реєстраційний номер НОМЕР_1 до його зупинки.

В результаті даної ДТП пішоходу ОСОБА_9 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_12 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні 29.08.2024 року захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_13 було подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалив рішення, яким його задовольнив та звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

В обґрунтування рішення суд вказав, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував моральну шкоду потерпілому та надав докази свого стану здоров`я. Потерпілі та прокурор не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 перестав бути суспільно небезпечним і закрив кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 вважала ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування скарги наголошувала, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного діяння обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним, або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Судом першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, має родину та після скоєного злочину отримав інвалідність.

Проте прокурор наголошувала, що вказані обставини є лише такими, що характеризують особу обвинуваченого та не свідчать про те, що він перестав бути суспільно небезпечним і не вчинить нового злочину.

Посилання суду на те, що обвинувачений визнав вину, розкаявся та частково відшкодував моральну шкоду відповідно до ст. 66 КК України є лише обставинами, які пом`якшують покарання.

На думку апелянта, всі викладені в ухвалі підстави для застосування ст. 48 КК України судом необґрунтовано розцінені як зміну обстановки; вони ніяким чином не свідчать про те, що ОСОБА_7 у майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення та перестав бути суспільно небезпечним.

Жодної обставини, яка дійсно свідчила б про зміну обстановки та те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним у зв`язку зі змінами в його житті та обстановкою навколо нього, під час провадження не встановлено.

Просила апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 48 КК України від кримінальної відповідальності та спрямувати обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду.

До початку судового засідання апелянтом було змінено апеляційну скаргу.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор зазначила, що на теперішній час минули строки притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор вважає, що скасування оскаржуваної ухвали та направлення на новий розгляд до суду першої інстанції є недоцільним.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 року скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України.

До початку судового засідання представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_14 надала заяву про розгляд справи без участі представника і потерпілого в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав змінену апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник - адвокат ОСОБА_15 висловилися, що не заперечують проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також не заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення скарги прокурора, потерпілих, які також не заперечували проти доводів прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень статті 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою статтею 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Після роз`яснення судом обвинуваченому ОСОБА_7 вищезазначених вимог закону, обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, просили закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог статті 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 8 статті 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. Тоді кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, в залежності від позиції підозрюваного чи обвинуваченого та за наявності підстав для закриття кримінального провадження вимоги процесуального закону передбачають альтернативні варіанти щодо розгляду питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, незалежно від визнання вини особа звільняється у зв`язку із закінченням строків давності від кримінальної відповідальності, а не від покарання, при наявності на це згоди особи (постанова ВС від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к, постанова ВС від 11.11.2020 року у справі №455/229/17, постанова від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к, постанова ВС від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18).

ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, що відповідно до положень статті 12 КК України та санкції зазначеної статті, є нетяжким злочином.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки уразі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи в разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених частиною 1 статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено. У даному випадку строк давності злочину за ч.1 ст.286 КК України слід обчислювати з 14.09.2021 року, відповідно до обвинувального акту.

Водночас у матеріалах справи відсутні відомості щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а також щодо ухилення його від органів досудового розслідування або суду, тому перебіг давності не зупинявся, підстав для застосування положень частини 3 статті 49 КК України немає.

Отже, апеляційним судом встановлено, що з дня вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України минуло понад 3 роки, тобто строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України, сплив.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі вимог ст. 49 КК України та закриття провадження підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині скасуванню на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, із закриттям кримінального провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні (зі змінами) - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2024 року, якою задоволено клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, відносно ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку зі закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ТДВ «Кредо» залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4