Справа № 524/6052/21
Провадження № 1-кп/524/64/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 20.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм таксі , розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2021 року приблизно о 18 годині 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , виходячи на 1 поверсі із кабіни ліфту потерпілий ОСОБА_6 почув від ОСОБА_5 слова , які ображали його , на що він в кабіні ліфту зробив зауваження ОСОБА_5 ,у зв`язку з чим між ними виник конфлікт , під час якого ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, тримаючи в руці дерев`яну дошку наніс нею удар в область лобної ділянки потерпілому ОСОБА_6 , потім ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_8 вийшли з кабіни ліфту і біля ліфтової шахти почали боротись , на зауваження і крики малолітньої ОСОБА_9 вони припинили боротьбу і розійшлись.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_6 згідно висновку експерта №626 від 23.06.2021 року , виявлені тілесні ушкодження, у вигляді: рани в лобній ділянці, яка утворились від однократної ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що точної дати не пам`ятає, йому зателефонував сусід та повідомив, що привіз меблеві полиці, що їх треба спуститись та забрати . Він забравши полицю, заходив разом з жінкою, яка проживає на 4-му поверсі, до ліфту. Коли ліфт відчинився, жінка не помітила, що там хтось є і привіталась з ОСОБА_6 , на що він сказав, чому вона з ним вітається, адже він нікого не поважає і ні з ким не вітається. Жінка зайшла до ліфту і вже він зайшов до ліфту з полицями,як в цей момент ОСОБА_6 повернувся назад, схопив його за шию, за руку і намагався витягнути його з ліфту, він полицями, які тримав в руках почав захищатись від неправомірних дій ОСОБА_6 , але останній продовжував махати руками, тоді він поставив полиці, обійшов потерпілого та схопив його за шию і руку та сказав йому, що він першим почав конфлікт і щоб він заспокоївся. Так як , дитина ОСОБА_6 закричала, щоб він відпустив її батька, то він відпустив потерпілого і вони розійшлись. Умислу наносити якісь тілесні ушкодження потерпілому він не мав, а лише захищався від нього, вважає, що здійснював самозахист. Потерпілого вважає, що він не ображав, а лише сказав, навіщо з ним вітатись, він неадекватний, а він в свою чергу почав нападати на нього та витягувати за шию з кабіни ліфта, через що, у нього були синці і подряпини, однак він нікуди з цього приводу не звертався, оскільки не надав цьому значення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 19.06.2021 року, виходячи з ліфту на першому поверсі 2-го під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , зі своєю донькою, він зустрівся з мешканцем будинку в якому він також проживає, з обвинуваченим ОСОБА_5 і ще з однією жінкою, яка теж проживає в цьому будинку. Він з донькою виходив з ліфту, жінка їх не побачила через погане освітлення та зробила крок до ліфту, але вибачилась, на що він відповів їй нічого страшного, його донька вийшла першою, він другим, і почув у свій бік образи від ОСОБА_5 , який стояв за цією жінкою та тримав у руках дошку( полицю) приблизно з його зріст- 1,75 м . ОСОБА_5 сказав жінці , навіщо вона з ним вітається «ублюдком», так сказав ОСОБА_5 про нього . Почувши цю образливу фразу він в кабіні ліфта повернувся до ОСОБА_5 обличчям і сказав, щоб останній слідкував за мовою. У відповідь ОСОБА_5 вдарив його дошкою по голові, з якою заходив до ліфту, у нього з голови пішла кров , від чого жінка вибігла з кабіни ліфта. Потім вони трохи біля ліфту поштовхались з ОСОБА_5 , він впав на коліно , в цей час ОСОБА_5 кинув під поштові скриньки полицю, та схопив його за горло і тримав , це бачила його донька , яка злякалась і кричала. Після цього вони розійшлись і він викликав поліцію, як такої бійки не було, це більше було схоже на боротьбу.Коли він стояв на коліні , а ОСОБА_5 тримав його за шию, він нічого не бачив , так як у нього дуже сильно йшла кров з голови , то все було червоним перед обличчям. Донька постійно тримала двері під`їзду та кричала, щоб не били її батька, а він їй кричав у відповідь, щоб вона або хтось викликали поліцію, або щоб побігла до мами. Потім він вирвався, відштовхнув ОСОБА_5 , доньку завів у ліфт і піднявся нагору.Після цього він ОСОБА_5 не бачив, останній у нього вибачення не просив. Просить суд призначити обвинуваченому суворе покарання, передбачене санкцією статті 125 ч.2 КК України.

-показаннями малолітнього свідка ОСОБА_9 ,яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 є її сусідом, однак раніше з ним не спілкувались. Точної дати вона не пам`ятає, влітку 2021 року вона їхала з татом в ліфті, спускаючись з сьомого на перший поверх. Спустившись, вона вийшла з під`їзду, щось почула, відчинила двері під`їзду і побачила, що її батько захищається від ОСОБА_5 , який бив її батька руками, але в яке саме місце, вона не бачила.Яким чином захищався її батько від дій ОСОБА_5 , вона не пам`ятає.У ОСОБА_5 було з собою декілька дошок із дерева, які він тримав на плечі. Чи бив ОСОБА_5 її батька дошками, вона не бачила. Вважає, що ОСОБА_5 напав на її батька. В цей момент по сходах проходила якась жінка віком від 20-30 років, з білим волоссям і вона попросила її батька і ОСОБА_5 зупинитись, після чого пішла далі. Внаслідок бійки, в під`їзді була кров. Після бійки, у її батька залишився шрам на голові. Вона також не бачила , щоб батько бив обвинуваченого ОСОБА_5

- показаннями експерта ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що ним був наданий експертний висновок № 636 від 25.06.2021 року відносно потерпілого ОСОБА_6 . Даний висновок стосується слідчого експерименту, при якому він не був присутній, однак складався ним даний висновок на підставі наданої копії протоколу слідчого експерименту та висновку експерта. Також ним надавався експертний висновок №626 від 23.06.2021 року, щодо проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , та згідно якої, у останнього були встановлені тілесні ушкодження, а саме: рана в лобній ділянці, яка утворилась від однократної ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садно на передній поверхні лівого колінного суглобу та синець на передній поверхні лівої гомілки, які утворились від ударної дії тупого предмету індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились, можливо внаслідок однократної травмуючої дії, або при ударі об такий, та по ступеню тяжкості, як окремо так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись близько 2-3-х діб до моменту обстеження, про що свідчить колір синця, ступінь загоєння рани та садна.Всі виявлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення внаслідок падіння на площині (з висоти власного зросту, з положення стоячи на ногах), як з наданим тілу прискоренням, так і без такого. Тілесні ушкодження у вигляді рани в лобній ділянці утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яка мала видовжену форму, дерев`яна дошка має такі характеристики, що не виключає можливості нанесення вказаного тілесного ушкодження таким предметом. Можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у вигляді рани в лобній ділянці, шляхом падіння з положення стоячи, або шляхом падіння на бетонні сходи, незалежно від їх направлення, ним виключається. Також, можливе утворення тілесного ушкодження у вигляді садна на передній поверхні лівого колінного суглобу та синця на передній поверхні лівої гомілки, якщо б потерпілий з положення стоячи впав би на коліна. Слідчий експеримент, на підставі якого робився експертний висновок № 636 проводився в приміщенні відділення поліції, у випадку його проведення безпосередньо на місці події, де є бетонна підлога, сходи, обмежений простір в кабіні ліфту, якщо б тілесні ушкодження були б завдані потерпілому в кабіні ліфту ,то ці факти не мали б значення для винесення ним вищезазначеного експертного висновку і ніяким чином на висновок наданий ним не вплинули . Він був присутній під час проведення слідчого експерименту 13.02.2023 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , присутнім не був. При проведенні слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_5 показував, як наносив удари потерпілому ОСОБА_6 . Як вбачається із протоколу слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_5 тримаючи поличку у руках, відштовхнув нею в область обличчя ОСОБА_6 від себе , але даний механізм не може утворити тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого в лобній ділянці, ближче до тім`яної, на волосистій частині голови, тобто вже не відповідає локалізації відносно самого тілесного ушкодження. Механізм інших тілесних ушкоджень в протоколі слідчого експерименту, зокрема садна на передній поверхні лівого колінного суглобу та синця на передній поверхні лівої гомілки, не вказаний.Також він був присутній під час проведення слідчого експерименту 26.07.2023 року , коли були присутні потерпілий ОСОБА_6 ,обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_11 , представник потерпілого ОСОБА_7 . Під час слідчого експерименту 26.07.2023 року потерпілий ОСОБА_6 розповів і показав як йому наносив тілесні ушкодження обвинувачений ОСОБА_5 , які співпадають із механізмом завдання і локалізацією тілесних ушкоджень, а обвинувачений ОСОБА_5 не зміг відтворити події , які відбувались між ним та потерпілим ОСОБА_12 19.06.2021 року .

- показаннями представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що вважає, що органами досудового розслідування зібрано достатня кількість матеріалів, які в своїй сукупності підтверджують, що стороною обвинувачення зібрана достатня доказова база, щоб стверджувати про те, що обставини, які вказані в обвинувальному акті дійсно мали своє місце. Вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджена, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що останній здійснював якийсь самозахист від агресивної поведінки потерпілого. До того ж потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи зі своєю дитиною, будучи раніше не судимим, не мав ніяких підстав здійснювати якісь агресивні дії стосовно обвинуваченого, навпаки, підтверджується, що саме з боку ОСОБА_5 була виявлена агресія, що вбачається із пояснень потерпілого. Як стверджує обвинувачений, що якщо йому наносились якісь тілесні ушкодження, його хапали, витягували, то якісь синці чи подряпини повинні були б залишитись на його тілі, але його пояснення суперечать матеріалам справи, тому стверджувати, що він потерпілиим в даному кримінальному провадженні , він вважає недоречно.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження , дослідженого у судовому засіданні , а саме :

- висновком експерта №626 від 23.06.2021 року, із якого вбачається, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: рана в лобній ділянці, яка утворилась від однократної ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, та по ступеню тяжкості відноситься до летких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.п. 2.3.1.а), 2.3.2.а), 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗУкраїни від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної службиУкраїни»); садно на передній поверхні лівого колінного суглобу та синець на передній поверхні лівої гомілки, які утворились від ударної дії тупого предмету індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились, можливо внаслідок однократної травмуючої дії, або при ударі об такий, та по ступеню тяжкості, як окремо так і в своїй сукупності, відносяться до летких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.5.«Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень`Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись близько 2-3-х діб до моменту обстеження, про що свідчить колір синця, ступінь загоєння рани та садна. Всі виявлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення внаслідок падіння на площині (з висоти власного зросту, з положення стоячи на ногах), як з наданим тілу прискоренням, так і без такого, з подальшим ударом об тверду поверхню. Будь-яких тілесних ушкоджень які б можна було розцінювати як захист руками від ударів при судово-медичній експертизі ОСОБА_13 не виявлено. (а.с.57-58 т.1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.06.2021 року, із якого вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області із заявою в якій зазначено, що 19.06.2021 року приблизно о 18 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 знаходячись на першому поверсі, отримав тілесні ушкодження від чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який проживає за вищевказаною адресою та просить провести перевірку за даним фактом (а.с.59 т.1 );

- протоколом огляду місця події від 19.06.2021 року та доданої до нього фототаблиці, із якого вбачається, що місцем огляду являється коридор першого поверху під`їзду №2 в будинку АДРЕСА_2 . В даному під`їзді біля ліфтової шахти , як вказує ОСОБА_6 він отримав тілесні ушкодження. Сам коридор знаходиться прямо від входу в під`їзд, на підлозі маються сліди крові (а.с.60-61 т.1 );

- протоколом слідчого експерименту від 22.06.2021 року та фото таблицею до нього , із якого вбачається, що слідчий експеримент був проведений за участі понятих, потерпілого ОСОБА_6 , та статиста. Слідчий експеримент було проведено наступним чином: всі учасники слідчої дії зібрались за адресою: АДРЕСА_4 , де потерпілому ОСОБА_6 було запропоновано показати за яких обставин ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_2 , на що потерпілий ОСОБА_6 надав добровільну згоду та пояснив наступне:19.06.2021 року приблизно о 18:20 год. він вийшов зі своєї квартири разом зі своєю донькою ОСОБА_15 , 2009 р.н. Вони разом з нею сіли до ліфту та спустились на перший поверх. На першому поверсі виходячи з ліфту вони зустріли сусіда зі 141 квартири на ім`я ОСОБА_14 та сусідку, ім`я якої та квартиру, він не знає. ОСОБА_14 тримав в руках декілька дерев`яних дошок висотою приблизно 150 см. Жінка сказала «Ой, я не побачила, що хтось тут є». А ОСОБА_14 сказав «А це наші ублюдки(російською)». На що він йому відповів «Слідкуй за словами». На що ОСОБА_14 відразу вищевказаними дошками наніс удар йому в район трохи вище лоба. Після цього вищевказана сусідка почала кричати «Дайте я вийду (російською)» Та вибігла з ліфту в невідомому напрямку.За нею з ліфту назад вийшов ОСОБА_14 і сказав «Що ти мені зробиш? (російською)».В цей момент у нього з лоба побігла кров та через неї він перестав бачити лівим оком. ОСОБА_14 почав його штовхати, а він намагався від нього захиститись. В ході штовханини він впав на ліве коліно, а ОСОБА_14 зайшов ззаду та почав його тримати за шию. В цей момент ОСОБА_15 кричала «Не бийте батька (російською)». Потім він вислизнув з його рук, забрав ОСОБА_15 до ліфту, піднявся до квартири та викликав поліцію. Далі дізнавачем було запропоновано ОСОБА_6 показати всім учасникам слідчого експерименту яким чином ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_2 , на що потерпілий поставив статиста навпроти себе таким чином, як 19.06.2021 року він стояв навпроти ОСОБА_5 , взяв до рук предмет зовні, а саме по ширині схожий на дошку, якою йому було нанесено тілесні ушкодження, та показав як саме ОСОБА_5 взявши в праву руку одну дошку, ребром дошки наніс удар в область його лоба. А потім показав яким чином він стояв на коліні, встановив статиста за собою та показав як саме ОСОБА_5 тримав його за шию (а.с.62-65 т.1 ).

- висновком експерта № 636 від 25.06.2021 року, із якого вбачається, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , даних копії протоколу проведення слідчого експерименту від 22.06.2021 року з потерпілим ОСОБА_6 , враховуючи відомі обставини випадку та відповідаючи на поставлені питання, покази ОСОБА_6 в частині локалізації та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень не протирічать об`єктивним судово-медичним даним (а.с.66 т.1 );

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2021 року та доданою до нього фототаблицею, із якого вбачається, що свідок ОСОБА_16 впізнала на фото №4 чоловіка, на вигляд 45-50 років, середнього зросту, середньої тілобудови, бачила його часто, оскільки він являється сусідом та який 21.06.2021 року приблизно о 18 год. 30 хв. мав конфлікт та вчинив бійку з ОСОБА_6 . Згідно довідки на фотознімку №4 зображений громадянин ОСОБА_5 (а.с.67-70 т.1 );

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2021 року та доданою до нього фототаблицею, із якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав на фото №4 особу, яка 19.06.2021 року приблизно о 18 год. 00 хв. нанесла йому тілесні ушкодження . Згідно довідки на фотознімку №4 зображений громадянин ОСОБА_5 (а.с. 71-74 т.1 );

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2023 року та доданими до нього фототаблицею, із якого вбачається, що слідчий експеримент був проведений за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , судово-медичного експерта та статиста. Слідчим експериментом встановлено, що 13.02.2023 року, за адресою: АДРЕСА_5 біля ліфта зібрались всі учасники слідчого експерименту. В ході слідчого експерименту, ОСОБА_5 відтворив, нанесений удар ОСОБА_6 , а саме, 19.06.2021 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на першому поверсі біля ліфту, обвинувачений та сусідка чекали на ліфт. Обвинувачений в цей час тримав полицю. Коли відчинились двері ліфта, сусідка привіталась з ОСОБА_6 .. Обвинувачений сказав сусідці, навіщо вона з ним привіталась. Потім ОСОБА_6 виходить з ліфту, відразу заходить сусідка, після чого зайшов обвинувачений, потім ОСОБА_6 починає виражатись нецензурною лайкою та хапає однією рукою обвинуваченого за шию, а другою рукою за руку та витягує обвинуваченого ОСОБА_5 з ліфту. Після чого обвинувачений тримаючи полицю в руках, відштовхнув нею в область обличчя ОСОБА_6 від себе, полицю кинув на підлогу, в цей час ОСОБА_6 почав розмахувати руками, ОСОБА_5 ухилився та зайшовши за спину ОСОБА_6 хапаючи за руку, а другою за шию, валить його на підлогу. Після цього, обвинувачений задав йому декілька питань, чи заспокоївся потерпілий та після чого відштовхнув ОСОБА_6 від себе та вони розійшлись. Після розповіді ОСОБА_5 , судово-медичний експерт задав питання: якого розміру були полиці , які в руках тримав обвинувачений , на що ОСОБА_5 пояснив, що поличка була з матеріалу ДСП, шириною приблизно 1 см. Після чого судово-медичний експерт знову запитав, а як він відштовхував потерпілого від себе, обвинувачений показав, яким чином він відштовхнув ОСОБА_6 . Судово-медичний експерт запитав обвинуваченого, чи бачив він куди штовхав ОСОБА_6 , обвинувачений повідомив, що не бачив, тому що швидко та несподівано відбулась подія. Судово-медичний експерт знову задав питання , як обвинувачений тримав поличку, обвинувачений ОСОБА_5 знову показав як він тримав у руках поличку (а.с.114-120 т.1 ).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2023 року, із якого вбачається, що слідчий експеримент був проведений за участю потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , судово-медичного експерта ОСОБА_10 ,, спеціаліста ОСОБА_17 та понятих. Слідчим експериментом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що у вищевказаний день та час він стояв з зовнішньої сторони ліфту, обвинувачений ОСОБА_5 був всередині кабіни, під час словесної перепалки з яким, він отримав удар по голові дошкою. Обвинувачений ОСОБА_5 представив прямокутний лист ДВП по формі відповідаючий тому, що був в нього в руках. В подальшому потерпілий ОСОБА_6 зайшов до кабіни ліфту та показав, як йому було нанесено удар дошкою по голові, в результаті чого він отримав розсічення голови . Надалі експертом СМЕ ОСОБА_10 були задані уточнюючі запитання, щодо того як обвинувачений ОСОБА_18 тримав у руках дошку. Надалі потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що також у , кабіні ліфту була бабуся, яка одразу «вискочила», в нього на обличчі було «море крові», після чого між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 вийшла штовханина. Потім експертом СМЕ ОСОБА_10 було поставлено уточнюючі запитання, щодо розміру дошки, на що потерпілий повідомив, що та була товщею, а по формі схожа, потім експертом СМЕ ОСОБА_10 були завдані уточнюючі питання щодо тримання обвинуваченим ОСОБА_5 дошки у руках, нанесення нею удару та місця удару, що і відобразив потерпілий ОСОБА_6 . Надалі потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що навіть після проходження кількох років на стінах під`їзду залишилася його кров. Також потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що в якийсь момент конфлікту він припав на ліве коліно, показав як саме, повідомивши, що при цьому обвинувачений ОСОБА_5 тримав його за шию, потім потерпілий вислизнув, узяв дитину за руку та пішов у ліфт, сам конфлікт зайняв хвилину або півтори. Дізнавачем ОСОБА_19 було завдані уточнюючі запитання, щодо отримання потерпілим ОСОБА_6 інших тілесних ушкоджень, на що потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що в нього після конфлікту було розсічення голови, накладено 4 шви, зелена «штука» (синець) на нозі, інші тілесні ушкодження у вигляді маленьких синців на тілі були, але не фіксувалися. Надалі потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що травму лівого коліна отримав коли впав на нього під час вказаних подій, інші тілесні ушкодження, окрім голови, не фіксувалися. Надалі захисником ОСОБА_4 були задані уточнюючі запитання, щодо розташування бабусі у кабіні ліфту, на що потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що відносно нього бабуся була праворуч, а відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ліворуч. Потім захисник ОСОБА_4 запитав, яким чином був нанесений удар, а саме з замахом чи без замаху. На це потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що у ліфті не має багато місця для замаху, після чого, ще раз показав як було нанесено удар, на уточнююче запитання захисника ОСОБА_4 повідомив, що удар був нанесений ребром дошки, потім захисник ОСОБА_4 запитав, як була нахилена голова потерпілого ОСОБА_6 (назад, вперед, рівно), на що потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що він тримав голову рівно, потім вказав куди прийшовся удар. В подальшому захисник ОСОБА_4 запитав куди потім обвинувачений ОСОБА_5 подів дошку, на що потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що біля кабіни ліфту, на уточнююче запитання чи бачив він куди, потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що в нього сильно йшла кров, точно не пам`ятає, але десь до стіни, біля кабіни ліфту. Потім захисник ОСОБА_4 запитав, де відбулася штовханина, на що потерпілий повідомив біля ліфту, захисник ОСОБА_4 запитав чому це відбулося, потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що він хотів дати обвинуваченому ОСОБА_5 «по морді» за своє обличчя, захисник ОСОБА_20 запитав чого не дав, потерпілий ОСОБА_6 відповів, тому що мало що бачив, оскільки обличчя було в крові, розповів, що вони схопилися за петельки та штовхалися, в ході штовханини потерпілий ОСОБА_6 впав на коліно. В подальшому потерпілий ОСОБА_6 відповів на уточнюючі запитання захисника ОСОБА_4 , щодо хапання за руки, потім захисник ОСОБА_4 запитав із-за чого взагалі почався конфлікт, на що потерпілий ОСОБА_6 повідомив із-за образ, надалі відбулася розмова, щодо подій які передували конфлікту. Надалі експерт СМЕ ОСОБА_10 попрохав потерпілого ОСОБА_6 ще раз уточнити механізм нанесення удару дошкою, місцезнаходження потерпілого та обвинуваченого. Потерпілий ОСОБА_6 відобразив механізм нанесення удару, із застосуванням сумки експерта СМЕ ОСОБА_10 та уточнив товщину дошки. В подальшому відбулося відтворення вищевказаних подій із обвинуваченим ОСОБА_5 , який повідомив, що спочатку він стояв із сусідкою біля кабіни ліфту, викликали ліфт, коли відкрилися двері кабіни, з них вирвався потерпілий ОСОБА_6 та зіткнувся із сусідкою. Потім ОСОБА_6 обійшов сусідку, став ззовні кабіни ліфту та повернувшись до обвинуваченого ОСОБА_5 , сказав в його бік образливі нецензурні слова. Обвинувачений ОСОБА_5 стояв в той час у кабіні ліфту, сусідка знаходилася праворуч від нього. Потім потерпілий ОСОБА_6 накинувся на обвинуваченого ОСОБА_5 , схопив руками за горло та за руку, витяг із кабіни ліфту. Надалі обвинувачений ОСОБА_5 показав, як потерпілий ОСОБА_6 перебуваючи біля кабіни ліфту почав махати руками намагаючись влучити в обличчя обвинуваченого ОСОБА_5 , а він закривався полицями , які потім кинув під поштові скриньки , після цього обвинувачений ОСОБА_5 , показав яким чином обхопив ОСОБА_6 позаду руками за шию та намагався заспокоїти останнього, в цей час підбігла дитина з криками "відпустіть мого тата" . В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 відпустив потерпілого ОСОБА_6 , узяв свої полиці та поїхав додому. На уточнюючі запитання дізнавача ОСОБА_19 чи була у потерпілого ОСОБА_6 кров, обвинувачений ОСОБА_21 повідомив, що кров була, але звідки вона йшла він не бачив, на уточнююче запитання дізнавача ОСОБА_19 чи бив він потерпілого ОСОБА_6 , той відповів, що захищався, оскільки потерпілий ОСОБА_6 на нього напав. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 показав, як він закривався дошкою від нападу потерпілого ОСОБА_6 , а потім кинув їх під поштові скриньки . На уточнююче запитання дізнавача ОСОБА_19 чи завдавав обвинувачений ОСОБА_5 під час захисту удар по голові потерпілого ОСОБА_6 , він повідомив що ні, але кров була, звідки йшла не бачив. В подальшому адвокат ОСОБА_7 попрохав обвинуваченого ОСОБА_5 показати, як потерпілий ОСОБА_6 схопив його за горло, що і відобразив обвинувачений ОСОБА_5 показавши як, потерпілий ОСОБА_6 схопив його лівою рукою за горло, а правою за руку та витягнув із кабіни ліфта, який в цей час закривався. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 відобразив як потерпілий ОСОБА_6 витяг його з ліфту, тримаючи за горло та за ліву руку. Надалі обвинувачений ОСОБА_5 на запитання адвоката ОСОБА_7 показав, як кинув полицю під поштові скриньки , як потерпілий ОСОБА_6 намагався його вдарити, при цьому влучивши близько 3-х разів по голові в районі вух. Надалі обвинувачений ОСОБА_5 розповів про поличку, яку тримав в руках. На запитання адвоката ОСОБА_7 , що за кров на стіні під`їзду, обвинувачений ОСОБА_5 , відповів, що не знає, припустивши, що можливо хтось курей різав та ніс. Надалі захисник ОСОБА_4 запитав обвинуваченого ОСОБА_5 , чи міг потерпілий ОСОБА_6 під час вказаних подій, якимось чином, самостійно вдаритися об полицю, на що обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що міг, на запитання захисника ОСОБА_4 чи бив обвинувачений ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6 , той відповів, що він захищався.(а.с. 188-193 т.1)

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд відповідно до вимог ст.. 94 КПК України вважає є належними , допустимими і достовірними , та достатними для прийняття процесуального рішення по справі , приходить до висновку , що винуватість ОСОБА_22 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України доказана. Не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини суд оцінює критично, як його бажання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту, оскільки у судовому засіданні було встановлено , що обвинувачений ОСОБА_22 19.06.2021 року приблизно о 18 год. 20 хвилин під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_6 завдав йому дерев`яною дошкою удар по голові , від чого у потерпілого ОСОБА_6 утворились наступні тілесні ушкодження у вигляді: рани в лобній ділянці, яка утворилась від однократної ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, та по ступеню тяжкості відноситься до летких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, що підтверджується як показаннями потерпілого ОСОБА_6 , так і показаннями експерта ОСОБА_10 , не вірити показанням потерпілого суд не находить підстав, так як у суду не виникає сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, оскільки ці показання підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, а саме: висновком експерта №626 від 23.06.2021 р.( а.с.57-58 т.1), протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 22.06.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 ( а .с. 62-65 т.1 ), висновком експерта № 636 від 25.06.2021 року ( а.с. 66 т.1) , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_22 та фото таблицею до нього від 26.07.2023 року ( а.с.188-193 т.1). Відносно пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 що він не мав умислу наносити по голові тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , а діяв в межах необхідної оборони , так як останній першим спровокував конфлікт і хотів нанести йому удар в обличчя, то суд вважає їх неспроможними, так як згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно сталої судової практики та роз`яснень, які містяться в Постанові № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» від 26.04.2002 року , суди при з`ясуванні наявності створення реальної загрози заподіяння шкоди особі, мають враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави. Така підстава характеризується двома елементами: 1) вчинення особою суспільно небезпечного посягання; 2) необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке заподіює (здатне заподіювати) істотну шкоду фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Достатньо, щоб подібні посягання за об`єктивними своїми ознаками відповідали суспільній небезпечності відповідного злочину. Суспільно небезпечне посягання може виражатися лише в активній поведінці людини, тобто в діях особи, яка посягає.

Під час судового розгляду не встановлено жодних об`єктивних доказів, що потерпілий ОСОБА_6 намагався заподіяти будь-яку шкоду (вдарити, схопити за тіло обвинуваченого, тощо)або становив реальну загрозу для обвинуваченого ОСОБА_5 . Оскільки першим конфлікт почав саме обвинувачений , коли потерпілий ОСОБА_6 виходив із ліфту, а обвинувачений ОСОБА_5 знаходився в кабіні ліфту, в присутності іншої особи, висловився на адресу потерпілого словами, які його образили, назвавши останнього «ублюдком», на що потерпілий ОСОБА_6 зробив зауваження обвинуваченому ОСОБА_5 , який в свою чергу відреагував на зауваження завдавши дошкою удар потерпілому по голові, від чого у потерпілого пішла кров і між ними почалась боротьба і тільки після цього, коли обвинувачений вже наніс удар потерпілому по голові , останній також хотів нанести удар по обличчю обвинуваченого за те , що він його ударив і сильно йшла кров з рани на голові, а не навпаки, як стверджував у судовому засіданні під час судових дебатів захисник ОСОБА_4 , що підтверджується відтвореним у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту від 26.07.2023 року, із якого вбачається, що потерпілий « ОСОБА_6 повідомив на питання захисника ОСОБА_4 , що він хотів дати обвинуваченому ОСОБА_5 «по морді» за своє обличчя, захисник ОСОБА_4 запитав чого не дав, потерпілий ОСОБА_6 відповів, тому що мало що бачив, оскільки обличчя було в крові». Також, суд пояснення обвинуваченого ОСОБА_22 відносно того , що він наніс удар потерпілому ОСОБА_6 , так як захищався начебто від неправомірних дій потерпілого , а саме від того що потерпілий махав руками в бік обличчя обвинуваченого вважає є неспроможними і непослідовними в частині того що потерпілий махав руками перед його обличчям і хотів нанести йому удари , так як в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заперечував те, що він хотів нанести удари по обличчю обвинуваченого ОСОБА_5 та хапав останнього за шию і руку , його показання під час судового розгляду справи є послідовними та стабільними , також обвинувачений ОСОБА_23 під час проведення слідчого експерименту від 26.07.2023 року змінив свої пояснення і на уточнююче запитання дізнавача ОСОБА_19 чи завдавав він під час захисту удар по голові потерпілого ОСОБА_6 , повідомив що ні, але кров була, звідки йшла не бачив, що не відповідає його поясненням , які він безпосередньо дав у судовому засіданні, що наніс удар дошкою по голові потерпілого , так як захищався. Також під час проведення слідчого експерименту від 13.02.2023 року ( а.с. 114-119 т.1) обвинувачений ОСОБА_22 показував, як наносив удари потерпілому ОСОБА_6 , а саме, обвинувачений ОСОБА_5 тримаючи поличку у руках, відштовхнув нею в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 від себе , але згідно показань експерта ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні , даний механізм, який показав ОСОБА_5 під час слідчого експерименту 13.02.2023 року не може утворити тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого ОСОБА_6 в лобній ділянці, ближче до тім`яної, на волосистій частині голови, тобто не відповідає локалізації відносно самого тілесного ушкодження, а під час слідчого експерименту 26.07.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 взагалі не показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_16 , які вона надавала 25.01.2022 року в суді, так як вона безпосередньо не предстала перед судом виходячи з наступних підстав :

Згідно вимог ст.23 ч.1 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

В частині 2. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

В частині 3. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Статтею 107 ч.3 КПК України передбачено , що у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею та в суді під час судового провадження здійснюється в порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частина 4 статті 107 КПК України передбачає , що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим і здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частиною 6 ст. 107 КПК України передбачено , що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Із акту №7 від 02.02.2024 року , затвердженого керівником апарату Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_24 ( а.с. 211 т.№1) вбачається, що секретарем судового засідання ОСОБА_25 при копіюванні дисків було виявлено, що диск на якому міститься протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 25.01.2022 року не містить файлів запису допиту свідка ОСОБА_16 , але в матеріалах кримінального провадження міститься журнал судового засідання від 25.01.2022 р. (а.с. 39-41), де містяться показання свідка ОСОБА_16 , який був роздрукований саме із диску, який містив файли звуко-відео запису , які на теперішній час на данному диску відсутні , у зв`язку з тим , що диск пошкоджений , акт підписаний секретарем судового засідання ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , помічником судді ОСОБА_27 .

Судом неодноразово приймались заходи для повторного допиту свідка ОСОБА_16 перед незалежним та неупередженим судом стороною захисту , направлялись судові повістки за місцем її проживання, які повернулись в провадження суду , з поміткою працівника пошти, що " адресат відсутній за вказаною адресою" ( а.с. 226 т.1) , постановлювалась ухвала від 17.05.2024 року ( а.с. 238-239 т.1) про допит свідка ОСОБА_16 дистанційно в режимі відео конференції із використанням свідком власних технічних засобів , але свідок не вийшла на відеоконференц зв`язок,так як донька свідка ОСОБА_16 - ОСОБА_28 повідомила суду , що її мати перенесла 2 інсульти , є особою похилого віку , погано розмовляє , тому за станом здоров`я не може з`явитись до судового засідання, що підтверджується телефонограмою секретаря судового засіданя ОСОБА_2 від 17.05.2024 року ( а.с. 241 а т.1).

Таким чином , оскільки показання свідка ОСОБА_16 , надані нею 25.01.2022 року в суді не зафіксовані технічними засобами , то згідно вимог ст.. 107 ч.6 КПК України дана процесуальна дія є недійсною.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку , що дії обвинуваченого ОСОБА_5 свідчать про прямий умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , що підтверджується письмовими доказами наданою стороною обвинувачення, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , не вірити яким суд не находить підстав , так як вони є послідовними та не суперечать дослідженим судом письмовим доказам по справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене ,оцінивши досліджені докази по справі суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікувати за ст.. 125 ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я , так як така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягає на призначенні суворого покарання , обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався. .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.. 67КК України судом не встановлені .

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопоуршень , одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік , оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок , потерпілий ОСОБА_6 наполягає на призначенні суворого покарання. Також суд вважає , що покарання у виді штрафу обвинуваченому ОСОБА_5 не може бути призначене , так як відповідно до п.2 ч.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року зі змінами , зазначено , що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо, а як встановлено в судовому засіданні обвинувачений офіційно не працює , немає постійного доходу , джерела до існування.

Разом з тим, судом встановлено , що кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.2 КК України було вчинене ОСОБА_5 відносно потерпілого ОСОБА_6 19.06.2021 року , а пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Кримінальне правопорушення ,передбачене ст. 125 ч.2 КК України у відповідності до вимог ст. 12 КК, є кримінальним проступком ,яке карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності`судам слід звернути увагу , що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Тобто підставою звільнення від кримінальної відповідальності - є закінчення строків давності відповідно до ст.49 КК України та згода особи на закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 при роз`ясненні йому судом вимог ст.49 КК України заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, оскільки вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України по факту завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 він не визнає.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Згідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.1 та 2 цієї статті строків, особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_6 19 червня 2021 року, з того часу минуло більше 3-х років, від слідства та суду він не ухилявся, інших злочинів не вчинив, не надав згоду на закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України , тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від покарання на підставах, передбачених ч.5 ст. 74 КК України. Перешкод, передбачених ч.3-5 ст. 49 КК України при вирішенні питання про звільнення від покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувася.

Цивільний позов по справі потерпілим ОСОБА_6 не заявлений .

Процесуальних витрат по справі немає.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.49,74 КК Україи , ст. 368,370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання 1( один) рік пробаційного нагляду.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ст.. 125 ч.2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_29