Провадження № 1-кп/643/742/25
Справа № 643/4344/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025

24 березня 2025 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124, внесеному до ЄРДР від 02.03.2025, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, інваліда 3 групи за загальним захворюванням, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 01.03.2025 після 23:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився з місцем свого мешкання, у квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт та словесна перепалка зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 , в ході якого ОСОБА_3 встала та намагалась піти з кухні. Однак, ОСОБА_2 , діючи на ґрунті ревнощів, маючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення своїй співмешканці тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілій та тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в обличчя ОСОБА_3 , а саме, ділянку лобу ліворуч, верхньої губи та в область її правого ока. Далі, проявляючи надмірну агресію до своєї співмешканки, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , умисно, зі значною силою, наніс ще один улар кулаком правої руки в ділянку носу ОСОБА_3 , від якого потерпіла впала на підлогу спиною, після чого ОСОБА_2 самостійно припинив свої протиправні дії.

В результаті протиправних дій, нанесених ударів, ОСОБА_2 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження: синці на обличчі, забійну поверхневу рану слизистої оболонки верхньої губи, які за ступнем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та закритий перелом кісток носу зі зміщенням, що відноситься до легких тілесних ушкоджень та закритий перелом кісток носу зі зміщенням, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Разом із обвинувальним актом до суду надійшла заява ОСОБА_2 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Аналогічного змісту заяву надано потерпілою ОСОБА_3 .

Добросовісність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник адвокат ОСОБА_4 .

Також із змісту обвинувального акту вбачається клопотання прокурора розглядати вказаний обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому заїданні на підставі правил ч.1 ст. 302 КПК України.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність ІІІ групи загального захворювання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно п.п.6 та 6-1 ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Відповідно до положень ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчинені злочину і, полягає в передбаченому законом обмежені прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставин, що обтяжують покарання, даних про те, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, а тому суд, враховуючи положення ст. 61 КК України, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті, за якою ОСОБА_2 притягається до кримінальної відповідальності, у вигляді обмеження волі, із застосуванням правил ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки суд вважає, що при таких вище встановлених обставинах, особи обвинуваченого є підстави не обмежувати останнього свободи.

Отже, призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із положень ст.ст. 50,65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, в даному випадку кримінального проступку, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

При призначені обвинуваченому покарання суд також дотримується практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року).

Кримінальним проступком матеріальна шкода не завдана.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

По справі судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 61, 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до правил ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_2 відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: CD-R диск з аудіозаписами, який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1