Справа № 352/430/25
Провадження № 1-кп/352/168/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2025 року за № 0000046

за обвинуваченням ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Тисмениця Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , непрацевлаштований, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

I. Історія провадження

25 лютого 2025 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов для розгляду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному 13 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України та згідно із автоматичним розподілом справ передано для розгляду судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 ,

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_6 , в зв`язку із чим справу передано на повторний авторозподіл до канцелярії суду.

Згідно із протоколом повторного авторозподілу судової справи від 27 лютого 2025 року справу передано для розгляду судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 .

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2025 року призначено підготовче судове засідання на 03 березня 2025 року.

До обвинувального акта долучена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5

03 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 07 березня 2025 року.

ІІ. формулювання обвинувачення

ОСОБА_4 на початку липня 2024 року, знаходячись в лісовому масиві біля вулиці Слобода в місті Тисмениця Івано-Франківської області знайшов та привласнив ручну осколкову гранату Ф-1 та уніфікований запал ручних гранат УЗРГМ, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, ОСОБА_4 на початку липня 2024 року умисно придбав та привласнив вказані гранату та запал та переніс їх до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу в одній із кімнат житлового будинку, до 23 січня 2025 року, коли працівниками поліції було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 ручну осколкову гранату Ф-1 та уніфікований запал ручних гранат УЗРГМ, які належать до категорії вибухових пристроїв.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 263 КК України за ознаками придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу

III. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості

25 лютого 2025 року прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому відповідно до ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості в рамках кримінального провадження, внесеного 13 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046.

В Угоді вказано, що ОСОБА_4 вину визнає добровільно, без сумнівів в істинності обраної позиції, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді

Зазначена Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які відповідають тим, що зазначені в обвинувальному акті. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною першою статті 263 КК України.

За умовами Угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення, не оспорює фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті.

Сторони узгодили призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, на що ОСОБА_4 дав свою згоду. При вирішенні питання щодо виду та міри покарання сторони врахували фактичні обставини скоєного правопорушення, що належить до тяжких злочинів, щире каяття та активне сприяння розкриття злочину як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання . Зважаючи на ці обставини сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за частиною першою статті 263 України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та звільнення на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В Угоді також наведені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання Угоди відповідно до ст. 476 КПК України.

IV. Позиції сторін щодо угоди

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю та беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого йому в обвинувальному акті, що надійшов до суду. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Також пояснив, що він розуміє вид та розмір покарання, визначений в угоді.

Захисник ОСОБА_5 підтримала угоду про визнання винуватості, просила суд її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 подану угоду про визнання винуватості підтримала і просила суд про її затвердження.

щодо виконання судом вимог, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України

Під час судового засідання суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розумів, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид і міру покарання та умови звільнення від його відбування з випробуванням, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження Угоди судом. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

V. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам законодавства і при ухваленні вироку

Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали, про які заявили сторони, суд дійшов таких висновків.

V.1. Про відповідність умов угоди вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність

Цю Угоду про визнання винуватості, як пояснила прокурор ОСОБА_3 укладено за ініціативою прокурора , що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.

Частиною четвертою статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Угода сторонами укладена у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, який відповідно до частини четвертої статті 12 КК України належить до тяжких злочинів та НЕ відноситься до кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам

Згідно із обвинувальним актом цим кримінальним правопорушенням збитки та шкода не завдана.

Суд вважає, що сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення, яке відтворене і в Угоді, відображає усі істотні обставини вчинення діяння, які узгоджуються із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною першою статті 263 КК України, яка є правильною.

З огляду на правила частини четвертої статті 469 КПК України, суть діяння, в якому обвинувачено ОСОБА_4 , обставини, описані в обвинувальному акті, та підтвердження обвинуваченим цих обставин, сторони мають право укласти угоду про визнання винуватості в цьому кримінальному провадженні.

Зміст підписаної сторонами угоди про визнання винуватості від 25 лютого 2025 року відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання, згода обвинуваченого на його призначення та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання Угоди.

V.2. Щодо відповідності умов Угоди інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон (пункти 3,4 частини першої статті 470 КПК України) зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У цьому кримінальному провадженні, інтерес суспільства в затвердженні Угоди полягає у проведенні швидкого судового розгляду кримінального провадження, зменшенні часу судового розгляду кримінального провадження щодо злочину; зменшенні навантаження на судові органи і органи прокуратури; забезпеченні невідворотного покарання ОСОБА_4 в міру його вини за вчинення злочину; досягненні мети покарання; попередженні вчинення подібних кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами.

На думку суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 , зважаючи на беззаперечне визнання ним своєї винуватості, характер та тяжкість злочину, в якому його обвинувачено, його особу, який раніше не судимий та визнає вину в повному обсязі, негативне ставлення до вчиненого, належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування і судового провадження, що вказує на бажання обвинуваченого виправитись.

V.3. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб

Під час укладення цієї Угоди був присутній захисник обвинуваченого ОСОБА_5 (на виконання вимоги пункту 9 частини другої 52 КПК України) та її умови не є невиправдано обтяжливими для кожної зі сторін.

Укладена угода не спрямована на вирішення питань про права, свободи чи інтереси осіб, які не є учасниками цього судового провадження.

Отже, суд встановив відсутність порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

V.4. Щодо добровільності укладення Угоди

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив своє бажання щодо укладення угоди та просив суд затвердити її, вказавши, що її ініціатором був прокурор, а обвинувачений зробив це добровільно.

Також обвинувачений та його захисник повідомили, що укладення угоди не є наслідком будь-якого неправомірного впливу на них, вказали, що насильства, примусу чи погроз до ОСОБА_4 ніхто не застосовував. Додатково зазначили, що зі скаргами на дії сторони обвинувачення з приводу цих обставин під час здійснення даного провадження вони не зверталися.

Прокурор ОСОБА_7 вказала на спільне узгодження всіх зафіксованих в Угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення з боку обох сторін.

У зв`язку з наведеним суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

V. 5. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за Угодою зобов`язань

Угодою не передбачено покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 зобов`язань.

6. Наявність фактичних підстав для визнання винуватості

Досліджені обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, угода про визнання винуватості, а також надані в цьому судовому засіданні пояснення обвинуваченого дають суду можливість дійти висновку, що існують фактичні підстави для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України

VI. Щодо узгодженого сторонами покарання

VI. 1. Про вид і міру покарання

За правилами частини п`ятої статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

У даному випадку сторони дотримались загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, зі змісту Угоди вбачається, що при узгодженні покарання ОСОБА_4 враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією частини першої статті 263 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; взяли до уваги особу винного (раніше не судимий, характеризується позитивно); встановили наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, ст. 66 КК України), та відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України).

Суд погоджується з тим, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та мірою відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння і особі винного, загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, та забезпечить досягнення мети його застосування.

VI. 2. Про застосування ст. 75, 76 КК України

В Угоді сторони передбачили умову про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі частини другої статті 75 КК України. При цьому сторони обізнані, що тривалість іспитового строку та обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, визначає суд. Такі умови Угоди відповідають нормам частин другої, третьої статті 75, статті 76 КК України та статті 472 КПК України.

Щодо можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі частини другої статті 75 КК України суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки сторони уклали угоду про визнання винуватості і узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та звільнення від відбування покарання з випробуванням, то підлягає застосуванню частина друга статті 75 КК України і суд повинен прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, при цьому іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Ураховуючи особу обвинуваченого, який є не судимим раніше, тяжкість вчиненого злочину та суворість узгодженого покарання, суд дійшов висновку про необхідність встановити іспитовий строк ОСОБА_4 тривалістю один рік.

Відповідно до частини першої статті 76 КК України визначені обов`язки, які суд обов`язково покладає на засудженого в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

VII. Висновок суду

Отже, суд встановив, що укладена сторонами в цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність. Також суд не виявив підстав для відмови в її затвердженні, передбачених частиною четвертою статті 474 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначена угода про визнання винуватості між сторонами підлягає затвердженню.

VIII.Щодо речових доказів і документів

В ході досудового розслідування стороною обвинувачення долучено наступні речові докази:

-Залишки корпусу гранати Ф-1 та запалу типу УЗРГМ, які упаковано у сейф-пакет 3689674

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Враховуючи викладене, залишки корпусу гранати Ф-1 та запалу типу УЗРГМ підлягають знищенню.

IX.Щодо процесуальних витрат

Під час проведення досудового розслідування проводилась експертиза, витрати на її проведення складають 3979 гривень 50 копійок.

У відповідності до частини першої статті 122 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку із викладеним, витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 100, 124, 174, 369-371, 373-376, 469, 473-476, 616 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25 лютого 2025 року про визнання винуватості, яку уклали прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2025 року за № 00)0046.

Визнати ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Тисмениця Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , непрацевлаштований, не судимий, винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі частин другої -четвертої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі частини першої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази залишки корпусу гранати Ф-1 та запалу типу УЗРГМ, які зберігаються в камері речових доказів відділення поліції № 1 (м.Тисмениця) ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової криміналістичної експертизи № КСЕ-19/109-25/1855 від 29 січня 2025 року в розмірі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8