10.03.2025 Справа № 363/871/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0000004, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець міста Вишгород Київської області, має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні осіб, які відповідно до закону потребують його піклування, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, раніше судимий, а саме:

25.11.2010 вироком Носівського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст. 309 КК України, з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено вироком Вишгородського районного суду Київської області від 18.10.2010, більш суворим, що призначено за даним вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

21.01.2015 вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 8 місяців;

23.01.2020 вироком Володарського районного суду Київської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки;

19.05.2020 вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком

4 роки 6 місяців та 20.02.2024 звільнений за закінченням строку відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно та в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на території України з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

Так, у зв`язку з введенням воєнного стану, визначено умови та порядок тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, тимчасових обмежень прав та законних інтересів юридичних осіб, а також діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

01.01.2025, близько 10:00, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу багатоповерхового будинку 6, по вулиці Івана Мазепи, в місті Вишгород, Київської області, помітив в руках ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мобільний телефон «Xiaomi Redmi not7», та гаманець, одразу після чого в ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на повторне відкрите викрадення майна останнього з метою особистого збагачення.

Одразу після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, так як за ним спостерігають оточуючі його громадяни, скориставшись нагодою, коли ОСОБА_6 відволік свою увагу, шляхом ривка з рук останнього відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi not7» вартістю 3 238 (три тисячі двісті тридцять вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з сім-картами операторів мобільного зв`язку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , та гаманець з грошовими коштами у сумі

300,00 грн (триста гривень). З місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3538 (три тисячі п`ятсот тридцять вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене частиною четвертою статті 186 КК України.

У судовому засіданні, під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорює.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, при цьому ним 15.02.2025 до суду адресовано заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, щодо призначення покарання, поклався на розсуд суду.

Суд, враховуючи думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників процесу, судом вирішено допитати обвинуваченого, дослідити письмові матеріали що характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів і судових витрат.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за викладених вище обставин, розкаюючись у вчиненому, показав суду, що дійсно, у вказані в обвинувальному акті день, час, місці, та спосіб, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон із сім-картками та гаманець, у якому були кошти у розмірі 300 грн. Обвинувачений, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розкаюється у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Захисник обвинуваченого, просив суд врахувати, що ОСОБА_5 не є небезпечним злочинцем щоб ізолювати його від суспільства, скарг від сусідів щодо ОСОБА_5 не надходило, він розкаявся у вчиненому, у зв`язку з чим, просив призначити обвинуваченому покарання у мінімальних межах, визначених санкцією частини четвертої статті 186 КК України.

Таким чином, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно і в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною четвертою статті 186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд з урахуванням положень статей 50, 65-67 КК України, бере до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, характер та мотиви допущених ним порушень, його ставлення до цього порушення та поведінку після вчинення злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, суд враховує положення статті 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції частини четвертої статті 186 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який у відповідності до статті 12 КК України кваліфікуються як тяжкий злочин.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який неодружений, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, згідно характеристики за місцем проживання скарг від мешканців будинку щодо негативної поведінки не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у судовому засіданні вину визнав та розкаявся у вчиненні злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання провини.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

Таким, чином, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги статті 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 186 КК України у виді позбавлення волі.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Так, ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 02.01.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання, тобто з 01.01.2025 по 01.03.2025 включно та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду Вишгородського районного суду Київської області від 28.02.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

За змістом частини п`ятої статті 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, суд вважає необхідним відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 01.01.2025 до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно із статтею 124 КПК України.

Керуючись статтями 84-102, 124, 127-129, 318-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання 01.01.2025.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази у кримінальному провадженні:

мобільний телефон марки «Xiаomi» моделі «Redmi not7» та 2 (дві) сім-карти операторів мобільного зв`язку, які відповідно до розписки від 15.02.2025 передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому;

куртку синього кольору типу джинс, внутрішня частина якого має хутро білого кольору, та бирку білого кольору з надписами чорного кольору «COLIN'S JEANS ORIGINAL DENIM COLLECTION», яку вилучено та поміщено до спеціального пакету з індивідуальним номером WAR 1670254 і передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області повернути за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1