ВИРОК

іменем України

04 лютого 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

найменування кримінального провадження:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 18.09.2024 року;

відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Хащованя Стрийського району Львівської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб не має, депутатом та/чи адвокатом/нотаріусом не являється, не працює, встановленими законодавством України пільгами не користується, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, військовозобов`язаний, раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не судимий;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні котрого обвинувачується особа: ст. 126-1 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

з боку сторони обвинувачення прокурорка Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 ; з боку сторони захисту обвинувачений ОСОБА_3 ;

розглянувши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за участі вищевказаних сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з котрою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, у період з 10.09.2023 року по 24.04.2024 року, перебуваючи за місцем спільного їх із сестрою ОСОБА_5 проживання, що по АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно останньої психологічне насильство, котре виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психічних страждань останньої, а також погіршило якість її життя, зокрема спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання. Так, обвинувачений ОСОБА_3 протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї, тобто вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за що постановами суддів Сколівського районного суду Львівської області від 23.11.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1584/23 та номером провадження 3/453/931/23, котра 05.12.2023 року набрала законної сили, від 18.07.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/853/24 та номером провадження 3/453/467/24, котра 30.07.2024 року набрала законної сили, щоразу був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафів. Незважаючи на такі заходи реагування, обвинувачений ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, а, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, він 09.09.2024 року о 18:30 год., перебуваючи за місцем спільного їх із сестрою ОСОБА_5 проживання, що по АДРЕСА_1 , висловлювався щодо неї нецензурною лайкою, гучно кричав, погрожував їй фізичною розправою, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо неї, й це призвело до її психічних страждань. У результаті таких своїх умисних протиправних дій, котрі полягали у систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї сестри ОСОБА_5 , в останньої погіршилася якість життя, було принижено її честь та гідність, це викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Позиції сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження щодо пред`явленого обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зокрема вказав, що дійсно у період з вересня 2023 року по вересень 2024 року перебуваючи за місцем спільного їх із сестрою ОСОБА_5 проживання, що по АДРЕСА_1 , систематично вчиняв щодо останньої дії психологічного характеру, а саме голосно кричав, погрожував їй фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою тощо, так як не міг контролювати себе під час сварок з нею. Підтвердив, що його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як і колись до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України, однак він хоча й відбув покарання, проте належного значення цьому не надав. Він усвідомлює, що такі його дії є нічим іншим, як домашнім насильством щодо своєї сестри ОСОБА_5 , й це завдало останній шкоди її психологічному здоров`ю. Востаннє такі події мали місце 09.09.2024 року, ввечері, у тому ж житлі, де він, не контролюючи себе, знову голосно кричав, погрожував сестрі ОСОБА_5 фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. На даний час він розуміє значення своїх дій, обіцяє виправитись, а тому при обранні йому міри покарання покладається на розсуд суду, однак просить його суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повністю підтвердила наведені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України обставини, а також заподіяння останнім упродовж вересня 2023 року вересня 2024 року внаслідок систематичного вчинення домашнього насильства шкоди її психічному здоров`ю та емоційному стану, вона постійно у вказаний період перебувала у депресивному стані. Проте, станом на сьогодні, вона пробачила братові ОСОБА_3 , яким з вересня 2024 року домашнього насильства більше не чиниться, вони надалі проживають разом в їх єдиному житлі, що по АДРЕСА_1 , де він у всьому допомагає по господарству, так як вона одинока мати трьох малолітніх дітей, а тому просила його суворо не карати, як і не застосовувати щодо нього жодних обмежувальних заходів та/чи покладати певні обов`язки, бо він немає куди йти, вже виправився, а їй з дітьми потрібна поміч по господарству.

Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження.

Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 суті обвинувачення, який винним себе у скоєнні пред`явленого йому обвинувачення за ст. 126-1 КК України визнав повністю, суд визначив обсяг доказів, котрі будуть досліджуватися, та встановив порядок їх обмеженого дослідження, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки присутні у залі судових засідань сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження проти цього не заперечували, а обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, ніким не оспорюються.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні котрого визнається обвинувачений.

Суд вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і суд також вважає, що дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею чинного на час його скоєння КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою у ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених у ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини та мотиви кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також особу зазначеного обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, покаявся у скоєному. Обвинувачений ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, ніде не працевлаштований, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, він раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, проте покарання відбув, вважається в силу ст. 89 КК України не судимим.

З урахуванням наведених обставин, а також позиції потерпілої ОСОБА_5 , яка просила суд обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати, як і не застосовувати щодо нього жодних обмежувальних заходів та/чи покладати певні обов`язки, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ст. 126-1 КК України, - у вигляді громадських робіт на строк 240 годин, погодившись таким чином з позицією сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні. Одночасно суд не вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені у ст. 91-1 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 давно примирився з потерпілою ОСОБА_5 , вони наділі проживають разом в їх єдиному житлі, можливості змінити житло ніхто з них не має, а тому заборона перебування у такому житлі чи обмеження їх обох спілкування буде суперечити позиції потерпілої ОСОБА_5 .. Щодо направлення обвинуваченого ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників, то таке у даному конкретному випадку не представляється можливим, так як проходження такої програми на території Славської територіальної громади ще не запроваджено.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд не вбачає.

З огляду на вказане, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, сукупність встановлених даних про його особу, міру покарання у вигляді громадських робіт на максимально визначений у санкції ст. 126-1 КК України строк 240 годин, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішення інших питань, необхідних при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурорки Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, котрі винесені на такий розгляд сторонами кримінального провадження.

Цивільний позов у даному судовому провадженні потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та/чи моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, не пред`являвся.

Судові витрати на залучення експертів та інші витрати, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд, у відповідності до ст. 100 КПК України, вважає за необхідне вирішити долю речового доказу носія інформації (DVD-R диску), на котрому наявні відеозаписи по факту вчинення ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_5 09.09.2024 року домашнього насильства, а також оглянутих наявних на цьому носії інформації файлів, - у спосіб їх залишення при матеріалах даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 7, 100, 349, 351, 353, 358, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Рішення щодо запобіжного заходу.

Жоден із визначних чинним КПК України запобіжних заходів щодо засудженого ОСОБА_3 до дати набрання даним вироком суду законної сили не застосовувати.

Рішення щодо речових доказів і документів.

Визнані у даному кримінальному провадженні речовим доказом носій інформації (DVD-R диск), на котрому наявні відеозаписи по факту вчинення 09.09.2024 року домашнього насильства психологічного характеру, а також оглянуті наявні на цьому носії інформації файли, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Порядок отримання копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому ОСОБА_3 та прокурорці Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , а потерпілій ОСОБА_5 , на її відповідне прохання про це.

Вирок проголошено прилюдно 04 лютого 2025 року, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суддя ОСОБА_6