УХВАЛА

Іменем України

10.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Панченко Г.В.,

секретаря судового засідання Іванченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у в ідповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Прокурор Люлько Д.В. підтримав подання установи.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 15.11.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, ч. 2 ст. 310 КК України та ч. 1 ст. 316 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 316 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року у виді одного місяця арешту, перевівши його у покарання позбавлення волі день за день за правилами пп.а п.1 ч.1 ст.72 КК України і остаточно визначено засудженому покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання за цим вироком визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Вирішено питання речових доказів, стягнуто процесуальні витрати, роз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення

Вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 15.11.2023 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, перевівши на підставі пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі у позбавлення волі з співвідношення один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі і остаточно визначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання за цим вироком визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався. Стягнуто процесуальні витрати, вирішено питання речових доказів, роз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення.

Згідно вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 06.03.2024, ОСОБА_1 10.01.2024 вчинив дії щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вартістю 428 грн. 92 коп.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, станом на 01 січня встановлений в розмірі - 3028 грн.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на день вчинення правопорушення в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить : 1514 грн. (3028/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 3028 грн. (1514*2).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 згідно вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 завдав матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення, тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання за даними вироком, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діянь.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 15.11.2023 до покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Панченко