Справа № 201/1357/25
Провадження 1-кс/201/531/2025
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003623 від 23.12.2024 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором про арешт майна підозрюваного.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділу 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження №0003623 від 23.12.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання завдань представника іноземної організації ОСОБА_6 , не пізніше 13.11.2024 року, знаходячись в м. Краматорську Донецької області, точне місце під час досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи, що він діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, в умовах воєнного стану, за допомогою аккаунту в месенджері «Telegram» з унікальним ІD та нікнеймом # ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (Stas1988…) надсилав у виді текстових повідомлень співробітнику ФСБ РФ - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому в меседжері «Telegram», за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під обліковим записом « ОСОБА_7 » інформацію про розташування підрозділів ЗСУ та інших Сил оборони, військової техніки, боєприпасів чим надав йому допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

30.01.2025 року в межах кримінального провадження № 0003623 від 23.12.2024 року під час обшуку, який проводився на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено його особистий мобільний телефон марки Redmi, модель Redmi Note 10 5G (M2103K19G), imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який відповідно п. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України вважається тимчасово вилученим майном, що має значення для кримінального провадження.

В ході зазначеного обшуку мобільний телефон марки Redmi, модель Redmi Note 10 5G (M2103K19G), imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 у присутності власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх учасників слідчої дії оглянуто. Оглядом встановлено, що вказаний пристрій має сліди вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

30.01.2025 року мобільний телефон марки Redmi, модель Redmi Note 10 5G (M2103K19G), imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003623 від 23.12.2024 року.

30.01.2025 року громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий просив накласти арешт на мобільний телефон марки Redmi, модель Redmi Note 10 5G (M2103K19G), imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , вилучений під час обшуку.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява ОСОБА_5 , в якій останній просив розглянути клопотання слідчого без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

На підставі ч. 4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні слідчого відділу 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження №0003623 від 23.12.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою вилучення, зокрема, мобільних телефонів, мобільних терміналів та сім-карток (а.с.12-14).

30 січня 2025 року обшук було проведено та вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки Redmi, модель Redmi Note 10 5G (M2103K19G), imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який відповідно п. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України вважається тимчасово вилученим майном, що має значення для кримінального провадження.

Постановою від 30 січня 2025 року долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу вищевказаний мобільний телефон (а.с. 25).

30.01.2025 громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження. Як вбачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості, є арешт майна.

Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Виходячи з інформації, викладеної у клопотанні, а також додаткових матеріалів, долучених слідчим, з урахуванням стадії досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, питання арешту якого порушується слідчим, відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, могло зберегти сліди кримінального правопорушення, а також може бути використаним для встановлення фактів кримінального провадження.

У зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно.

При цьому, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів для їх подальшого дослідження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки Redmi, модель Redmi Note 10 5G (M2103K19G), imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який був виявлений та вилучений в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1