справа № 753/4253/25
провадження № 1-кс/753/673/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000084 від 02.03.2025 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.109 КК України, яке перебуває у провадженні СУ ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва зі скаргою на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000084 від 02.03.2025 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.109 КК України, яке перебуває у провадженні СУ ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дана скарга підлягає повернення заявнику, виходячи із такого.

Виходячи з п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зі змісту положень норм статей глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг, клопотань не визначена, однак відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України заяви, скарги, клопотання під час досудового розслідування розглядає слідчій суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг та клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року).

З урахуванням наведеного територіальна підсудність повинна визначатись за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013).

Зазначені висновки викладено і в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 04.06.2010 року, відповідно до якого, місцем розташування органу або роботи посадової особи слід вважати юридичну адресу такого органу.

Аналогічна за своїм змістом позиція міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" (вих.N 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч.2 ст.131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

Правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч.1 ст.306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо).

Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (ч.1 ст.206 КПК України).

За матеріалами скарги вбачається, що заявником клопотання подано у порядку ст.206 КПК України без дотримання правил підсудності, встановлених ч.1 ст.206 КПК України, орган досудового розслідування вказаного кримінального справдження є СУ ІНФОРМАЦІЯ_2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, територіально особа, яка тримається під вартою відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуку від 02.03.2025 року, проведеного ст.слідчим в ОВС СУ ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1), затриманий ОСОБА_3 направлений для утримання до Відділу забезпечення досудового слідства СБ України, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що не відноситься до територіальної юрисдикції слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва, а віднесено до територіальної підсудності слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.

Згідно з приписами ч.1 ст. 409 КПК України та п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення апеляційною інстанцією.

Скарга, відповідно до ч.2 ст. 304 КПК України, повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Відтак, скарга підлягає поверненню заявнику згідно зі ст.206, п.2 ч.2 ст. 304 КПК України з одночасним роз`ясненням його права на звернення з такою скаргою за правилом ч.1 ст.206 КПК України до Печерського районного суду м. Києва.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що повернення скарги, не позбавляють особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення скарги та повторного звернутись до суду першої інстанції з порушенням питання відповідно до положень §1 глави 26 КПК України.

В свою чергу в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», керуючись ст.ст. 206, 304, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000084 від 02.03.2025 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.109 КК України, яке перебуває у провадженні СУ ІНФОРМАЦІЯ_2, - повернути заявнику.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: