У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2024 року задоволено подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_6 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886 від 18.07.2024.

Звільнено засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнено засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 30.06.2021.

Зараховано ОСОБА_6 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року, попереднє ув`язнення в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» та повністю відбуте покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року по справі №476/504/17, а саме з 04.07.2017 по 29.06.2021 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та у загальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений ОСОБА_6 просить переглянути ухвалу суду. Не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Просить застосувати щодо нього положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Зазначає, що на час вчинення кримінального правопорушення прожитковий мінімум становив 1 600 грн, а розмір спричиненої майнової шкоди становив 1 589 грн.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання начальника ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо ОСОБА_6 у відповідність до Закону України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Судом встановлено, що вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 6 місяців.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.09.2018 року вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.02.2018 щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.09.2017, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 09.06.2020 вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.11.2019 щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.09.2017, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вироку Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року, засуджений ОСОБА_6 вчинив 01.11.2015 крадіжку, спричинивши майнову шкоду потерпілому на суму 364 грн, що станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1218 грн).

Відповідно до вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року, засуджений ОСОБА_6 вчинив 04.07.2017 крадіжку, спричинивши майнову шкоду потерпілому на суму 1 589 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 600 грн).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнив засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року, а також вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін.

Засуджений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про розгляд апеляційної скарги за його участі не подавав, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21) об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 Кримінального кодексу України з урахуванням положень Закону № 3886-ІХ.

Відповідно до висновку, «питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, регулюється статтею 539 КПК України, а питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначені статтею 537 КПК.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право, зокрема, вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 КК (пункт 13 частини першої статті 537 КПК). Відповідно до частини другої статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На стадії виконання вироку, відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у зв`язку з набранням чинності Законом № 3886-ІХ та про пом`якшення покарання шляхом визначення після застосування цього Закону розміру покарання, яке необхідно відбувати засудженому, якщо вирок стосується сукупності злочинів чи сукупності вироків.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У зв`язку з вказаними змінами у законодавстві, начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» звернувся до суду з поданням про приведення вироків щодо ОСОБА_6 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений:

1)вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2015 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2)вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

3)вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 6 місяців. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03 вересня 2018 року вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції;

4)вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.09.2017, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 09 червня 2020 року зазначений вирок скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції;

5)вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2017 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року, ОСОБА_6 вчинив крадіжку у 2015 році, а за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року - у 2017 році.

Станом на 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 378 грн, а 50 відсотків від його розміру становить 689 грн. Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за вироком від 12.06.2016), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 378 грн.

Станом на 01 травня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становить 842 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (за вироком від 30.06.2021), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 684 грн.

З вироку Єланецького районного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_6 своїми протиправними діями, що мали місце 01.11.2015 таємно, повторно, з проникненням в інше приміщення, здійснив крадіжку завдавши майнову шкоду потерпілій на загальну суму 364 грн.

Згідно з вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року, ОСОБА_6 своїми протиправними діями, що мали місце 04.07.2017 таємно, з проникненням в інше приміщення, здійснив крадіжку, завдавши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 1 589 грн.

Враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_6 01.11.2015 та 04.07.2017, становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення засудженим злочинів, наявні підстави для звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого від покарання, призначеного вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 12.05.2016, а також вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.06.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений зазначив, що за епізодом крадіжки від 04.07.2017 майнова шкода потерпілій ОСОБА_7 заподіяна на загальну суму 1 589 грн. За цим обвинуваченням ОСОБА_8 засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2021 року. Отже, доводи апелянта в цій частині перевірені судом першої інстанції, який оскаржуваною ухвалою прийняв рішення про звільнення засудженого на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за вказаним вироком за ч.3 ст. 185 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 слід вважати засудженим за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.06.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визначив до відбуття остаточне покарання з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.09.2017.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3