Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/177/25
Провадження № 1-кс/935/47/25
У Х В А Л А

05 лютого 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у справі № 935/177/25,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 28.01.2024 надійшлазаява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 , яка обґрунтована тим, що у провадженні слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність, невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України. Головуючий суддя на початку судового засідання, до перерви, намагалась позбавити його права вільно знайомитись, вільно подавати докази до суду. ОСОБА_3 не зміг надіслати та подати до суду докази, з причин погано організованої роботи апарату суду, тому його не було конкретно повідомлено, яка справа розглядається, оскільки у нього не було другого примірника скарги.

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 правом на надання пояснень з приводу заявленого відводу не скористалася. Положення статті 81 Кримінального процесуального кодексу України не регламентують обов`язкову участь в розгляді заяви про відвід осіб, які беруть участь у справі, та особи, якій заявлено відвід, якщо вона не бажає дати пояснення.

ОСОБА_3 , інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, їх неявка не є перешкодою в розгляді справи.

Суд, вивчивши матеріали заяви, дійшов такого висновку.

Підстави відводу судді визначено нормами ст. 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України. При тлумаченні змісту поняття «обставини, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Відповідно до усталеної практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Основним завданням суду, як органу державної влади,є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Згідно ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права.

У рішенні по справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VІІІ, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди демократичному суспільстві повинні викликати у людей. Проте додатково і у доповнення до цього ставлення судді до справи має важливе, проте й не вирішальне значення. Вирішальним є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів, чого у зазначеній справі зроблено не було. (див., наприклад, рішення у справі ЄСПЛ «Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy», постанова від 7 серпня 1996 року, збірник 1996-ІІІ, с. 95152, параграф 58, та рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», № 33958/96, параграф 44).

Викладені в заяві ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 доводи є суб`єктивними, не містять жодних правових підстав, зазначених у ст. 75 КПК України, для відводу. У судовому засіданні не встановлено і заявником не доведено наявності обставин, які б викликали сумніви у безсторонності слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 , та унеможливлювали б її участь в розгляді скарги, а тому заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 75, 80-81 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у справі № 935/177/25.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1