Справа №639/5509/17
Провадження №1-кс/639/453/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2017 року у кримінальному провадженні №0001854 від 18.09.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, чорного кольору, який було вилучено під час огляду місця події 17.09.2017 року за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_3 зазначив, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2017 року по справі №639/5509/17 (провадження №1-кс/639/1685/27) було накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб. Оскільки на теперішній час відсутні правові підстави для повернення автомобіля та заборонена його експлуатація на території України заявник просить конфіскувати автомобіль Volkswagen Passat в дохід держави та передати вказаний транспортний засіб Збройним силам України.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Процесуальний керівник - прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що ухвалою слідчого судді арешт накладено обґрунтовано, на теперішній час в застосуванні арешту не відпала потреба, оскільки вилучений автомобіль є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №0001854 від 18.09.2017 року, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Судовим розглядом встановлено, що сектором дізнання ВП № 1 ХРУП № 3 ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001854 від 18.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Новобаварська окружна прокуратура м. Харкова.

17.09.2017 року о 15-25 год. працівниками патрульної поліції за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45 було зупинено автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_3 . В ході перевірки було виявлено, що технічний паспорт та номер кузова автомобіля мають сліди підробки.

Того ж дня слідчим проведено огляд місця події, під час якого було вилучено автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 та ключ від автомобіля.

Відповідно до національної бази за автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 значиться інший номер кузова, ніж той, що є на автомобілі.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2017 було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказане вилучене під час огляду місця події майно.

При накладенні арешту на майно в ухвалі слідчого судді від 21.09.2017 року зазначено, що вилучені під час огляду автомобіль та документи є предметом кримінального правопорушення, по ним необхідно провести низку судових експертиз та в подальшому вони можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження.

В подальшому в рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування були призначені відповідні судові експертизи.

Так, з висновку експерта №228 від 04.11.2017 року вбачається, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, видане на ім`я ОСОБА_5 не відповідає бланкам аналогічних документів, що знаходяться в офіційному обігу.

З висновку судової трасологічної експертизи від 30.12.2024 року вбачається, що ідентифікаційний номер кузова (VIN) автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 піддавався знищенню шляхом механічної обробки номерної площадки. Встановити первинний ідентифікаційний номер кузова досліджуваного автомобіля не надалося можливим.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0001854 від 18.09.2017 року вбачається, що досудове розслідування наразі триває, проводяться відповідні слідчі дії.

Дізнавачем СД ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області 30.10.2023 року, 19.01.2024 року, 01.04.2024 року, 16.12.2024 року були надані доручення ВКП ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про проведення ряду слідчих розшукових дій по даному кримінальному провадженню в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі.

На переконання слідчого судді, на теперішній час органом досудового розслідування встановлюються всі обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку з чим скасування арешту з вищевказаного автомобіля може перешкодити всебічному, повному та неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження у встановленні об`єктивної істини по справі шляхом втрати доказів. Крім цього, підозра у вчинені кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні на теперішній час не повідомлена.

Згідно із статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

Як зазначив, Верховний Суд, зміна ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб як власність особи, експлуатація такого транспортного засобу на території України заборонена (постанова ВС від 02.09.2019 у справі № 712/4407/17.)

Диспозиція ст. 290 КК України передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, у зв`язку із чим вилучений автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , у якого знищений ідентифікаційний номер кузова, є безпосереднім предметом даного кримінального правопорушення та його експлуатація на території України є неможливою.

Крім того, відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Нормами чинного законодавства України визначено, що право власності у набувача виникає з моменту реєстрації такого права, зокрема право власності на транспортний засіб вважається підтвердженим належним чином з моменту його реєстрації відповідними органами у порядку, передбаченому затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Отже, з аналізу наведених норм слід дійти висновку, що арештоване майно, хоча і було вилучено із володіння ОСОБА_3 , проте у матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази, які б підтверджували законність володіння з його боку зазначеним майном.

У той же час, власник або законний володілець вилученого майна до суду з відповідним клопотанням не звертався та органом досудового розслідування не встановлений.

Таким чином, даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до суду не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи, що автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 є безпосереднім предметом даного кримінального правопорушення, його експлуатація заборонена ЗУ «Про дорожній рух», слідчий суддя приходить до висновку, що правових підстав для скасування арешту майна немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Щодо доводів ОСОБА_3 про конфіскацію автомобіля Volkswagen Passat в дохід держави та передачі його Збройним силам України, то слідчий суддя вважає неможливим на даній стадії кримінального провадження взагалі вирішувати питання про конфіскацію або спеціальну конфіскацію майна, на яке було накладено арешт, оскільки конфіскація майна є одним з передбачених КК України видів покарання та може бути застосована судом лише як додаткове покарання при ухваленні у відношенні особи обвинувального вироку.

Відповідно ж до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру; 5) ухвали суду про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру.

Таким чином доводи клопотання в цій частині також є неспроможними.

На підставі викладеного, керуючись ст.174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2017 року у кримінальному провадженні №0001854 від 18.09.2017 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1