УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 Справа №607/25019/24 Провадження №1-кп/607/2173/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

під час проведення відкритого підготовчого судового засідання, в приміщенні зали суду, в м.Тернополі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000476 від 23.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000476 від 23.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, розгляд якого проводити у відкритому судовому засіданні, з чим погодилися в судовому засіданні інші учасники.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до наступних висновків.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст.32, 33 КПК України підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження немає.

Наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

З врахуванням думки учасників судового провадження та вимог КПК України судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Окрім того, прокурор ОСОБА_4 скерувала на адресу суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 на строк 2 місяці та із покладенням обов`язків.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначила, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого їй правопорушення, Також, на її думку, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_3 буде переховуватись від суду зокрема, шляхом виїзду закордон під приводом лікування, використовуючи при цьому наявні посвідчення водія та паспорти громадянина України для виїзду за кордон, якщо запобіжний захід стосовно неї не буде застосовано. Оскільки встановлено, що вона документована паспортами громадянина України для виїзду за кордон, має посвідченням водія та є інвалідом третьої групи.

Також зазначила, що станом наданий час кримінальне провадження не розглянуто, момент безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих, свідків та дослідження їх судом ще не настав.

Враховуючи вказане, ОСОБА_3 може впливати на потерпілих, свідків, чинити відповідний тиск, в тому числі шляхом погроз, з метою уникнення відповідальності схиляти їх до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримала вказане клопотання, просила його задовольнити.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, заявив, що на даний час будь-які ризики, які б свідчили про необхідність застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу відсутні.

Позицію захисника підтримала обвинувачена ОСОБА_3 .

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив, що сторона потерпілого не наполягає на обранні стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що 23.09.2024 ОСОБА_3 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в порядку ст. 208 КПК України та 24.09.2024 їй було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2024, справа №607/20839/24 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_3 залишати місце проживання в АДРЕСА_1 цілодобово (за виключенням часу відвідування медичних закладів за відповідною необхідністю та оголошення повітряної тривоги в межах населеного пункту місця відбування домашнього арешту). Строк дії зазначеної ухвали суду встановлено до 23:59 21.11.2024.

У подальшому, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2024, у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на підозрювану ОСОБА_3 відповідних обов`язків було відмовлено.

22.11.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000476 від 23.09.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України стосовно ОСОБА_3 надійшов до суду.

2.12.2024 прокурор звернулася до суду із вказаним клопотанням.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 , прокурор посилається на існування ризиків того, що вона може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.

Водночас, на думку суду, зазначені ризики нічим не підтверджені, містять абстрактний характер.

За усталеною практикою ЄСПЛ, сама по собі тяжкість покарання, яке може бути застосоване до особи за умови визнання його винності, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризиків. Дана обставина має значення тільки в сукупності з іншими факторами.

Більш того, ОСОБА_3 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, наявність обґрунтованого обвинувачення вже є стримуючим фактором від вчинення правопорушень і належної процесуальної поведінки. За час проведення досудового розслідування обвинуваченою не вчинено жодної дії, яка б свідчила про можливість її переховування від суду чи незаконного впливати на свідків та потерпілих.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосвування стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, то клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 32, 33, 177, 194, 314, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру №0000476 від 23.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11:00 6.12.2024 в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: м. Тернопіль, вул. І. Котляревського, 34.

Про час та місце розгляду кримінального провадження повідомити сторін та учасників кримінального провадження.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1