Житомирський апеляційний суд
Справа №274/628/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/929/24
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу в.о. керівника Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2024 задоволено подання ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)" про приведення вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 вересня 2023 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ звільнено ОСОБА_7 від покарання призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України за цим вироком у зв`язку з усуненням караності діяння.

Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання за діяння у виді крадіжки вчиненої 26.12.2022 року, оскільки вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1040 грн 00 коп., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1240,50 грн х 2 = 2481 грн) станом на 1 січня звітного року.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду та повернути справу на новий розгляд до Бердичівського районного суду Житомирської області на новий розгляд.

Вказує, що під час розгляду питання застосування Закону та звільнення осіб від кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки на суму, яка не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, за наявності в діях засудженого кваліфікуючої ознаки - проникнення, правова кваліфікація кримінального правопорушення підлягає зміні з відповідної частини ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Разом з тим, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2024 ОСОБА_7 звільнено від призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2023 покарання за цим вироком за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Стверджує, що внаслідок такого незаконного рішення ОСОБА_7 фактично уникне відповідальності за вчинення злочину за вироком від 26.09.2023.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2022 рік становив 1240,50 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 2481 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається із вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2023 року, кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив 26.12.2022 року, а вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1040 грн 00 коп., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1240,50 грн х 2 = 2481 грн) станом на 1 січня звітного року. (а.с.66-72)

З огляду на викладене, вчинене ОСОБА_7 діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_7 відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного покарання, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів прокурора, що дії засудженого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України то вони є необґрунтованими з таких підстав.

Зі змісту вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2023 року вбачається, що дії вчинені ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані саме за ч.4 ст.185 КК України.

Під час виконання вироку суду відносно ОСОБА_7 набули чинності зміни до законодавства України, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку.

Однак, на стадії виконання вироку, в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України суд не може вирішувати питання щодо іншої правової кваліфікації дій ОСОБА_7 та зміни обвинувачення на інший склад кримінального правопорушення, в тому числі, передбаченого ст. 162 КК України, оскільки на переконання апеляційного суду це можливо лише при проведенні судового розгляду в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за правилами визначеними ч.3 ст. 337 КПК України.

Колегія суддів, також враховує правові висновки викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 р., відповідно до яких під час виконання вироку суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Відповідно до п.12 вказаної постанови, не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становища засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин та недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення подання та звільнення ОСОБА_7 від призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2023 року покарання призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: