Справа №950/2076/24 Головуючий у суді у 1 інстанції -
ОСОБА_1 провадження 11-кп/816/1437/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що до спливу строку дії попередньої ухвали, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2024 року, закінчити розгляд даного провадження неможливо, а ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року дане клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 19 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не було враховано того, що ризики, про які зазначав у клопотанні прокурор, жодним чином не доведені, як і не доведено те, що до ОСОБА_8 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

При цьому, він, як захисник підозрюваного, в суді вказував на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання і у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, його родичі зможуть надавати необхідну допомогу на час його утримання. Однак, суд на вказані обставини уваги не звернув та постановив рішення, яке, на його думку, вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні, оскільки належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 цілком може забезпечити перебування його під цілодобовим домашнім арештом.

Крім того, захисник вказує і на те, що потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні, під час допиту, зазначала про те, що до її підпалу ОСОБА_8 не має відношення взагалі, оскільки займання її одягу трапилось тоді, коли вона намагалась витягти з багаття свій одяг, який був облитий бензином, і побачивши це, останній намагався погасити полум`я, накривши її покривалом, та звертала увагу суду на те, що такими діями він врятував їй життя. При цьому, судом було проігноровано встановлені обставини того, що саме ОСОБА_8 викликав екстрену медичну допомогу та поліцію, та перебував з потерпілою весь час до їх прибуття.

Також, як зазначає апелянт, потерпіла вказувала, що має намір проживати однією сім`єю з ОСОБА_8 та просила змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Крім того, через вади здоров`я, ОСОБА_9 не може самостійно заготовити дрова та протоплювати будинок.

На думку апелянта, вищезазначені обставини свідчать про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, чого суд першої інстанції не врахував та прийняв рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 був повідомлений завчасно, у передбачений законом спосіб, при цьому, захисник ОСОБА_7 , який приймає участь у даному судовому засіданні у режимі відеоконференції, не наполягав на обов`язковій участі його підзахисного у судовому засіданні та вважав за можливе здійснити розгляд поданої в інтересах останнього апеляційної скарги у його відсутність.

А тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, яка вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просила залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи доводи поданого прокурором клопотання на предмет існування заявлених ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов вірного висновку про їх наявність, та що вони не зменшились, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

При цьому, на спростування доводів апелянта з приводу того, що вказані ризики жодним чином не доведені, як і не доведено те, що до ОСОБА_8 неможливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів зауважує, що судом було враховано, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, ніде не працює, постійного джерела доходу не має, йому відомі особи, які володіють відомостями про обставини вчиненого кримінального правопорушення, частина з яких проживає неподалік від його житла, а потерпіла є його є співмешканкою.

Саме зазначені обставини і стали підставою для висновку про те, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 матиме можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження та на дослідження доказів, перешкоджати провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, рішення суду про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законним та цілком обґрунтованим, з яким колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Що стосується доводів апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не було враховано пояснення потерпілої ОСОБА_9 , то колегія суддів у даному провадженні їх до уваги не приймає, оскільки ці обставини будуть враховані судом першої інстанції, з наданням певної правової оцінки, при ухваленні відносно ОСОБА_8 остаточного рішення по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Крім того, доводи апелянта про те, що обвинувачений має постійне місце проживання і у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, його родичі зможуть надавати необхідну допомогу на час його утримання, колегія суддів вважає такими, що жодним чином встановлених ризиків не нівелюють і не свідчать про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Також, при прийнятті даної ухвали колегія суддів враховує і практику Європейського суду з прав людини, який, у своїх рішеннях, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , становить небезпеку для суспільства, його фактичні обставини, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4