ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року.

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години, до 07 квітня 2025 року включно.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги суддя-доповідач вважає, що у відкритті провадження за вищенаведеною апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим, рішенням № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

При цьому, положеннями кримінального процесуального закону окреме оскарження ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не передбачено, а наведеним вище Рішенням Конституційного Суду України інші положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України неконституційними не визнано.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року апеляційному оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене вважаю, що апеляційна скарга захисника не підлягає розгляду в апеляційній інстанції на цьому етапі розгляду провадження, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 години до 06.00 години, до 07 квітня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2