Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/17/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 31.01.2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого Богунського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 31.01.2025 року Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що надані слідчим докази та зазначені прокурором підстави (ризики) не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, а тому застосував до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На переконання сторони обвинувачення, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя у своїх висновках не навів переконливих мотивів чому вважає недоведеним клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не врахував обставини визначені у ст. 178 КПК України, які були надані стороною обвинувачення в обґрунтування доводів клопотання, в тому числі тяжкість кримінального правопорушення.

Зауважує, що суд не взяв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово відбував реальне покарання за вчинення тяжких злочинів.

Крім того, ОСОБА_7 востаннє судимий 25.01.2024 року вироком Корольовського районного суду м.Житомира за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 до позбавлення волі на строк 5 років.

Також прокурор наголошує, що 25.10.2024 року до Корольовського районного суду м.Житомира скеровано обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Уданому кримінальному провадженні застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак він не зміг запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Такі, обставини дають підстави вважати, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, що виправдовує підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення підозрюваного та захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є необґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2024 року близько 09 год 00 хв, ОСОБА_7 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де на пальці власниці вказаної квартири ОСОБА_10 помітив каблучку, виготовлену із золота, яку вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день та час, в період дії воєнного стану, діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 штовхнув потерпілу ОСОБА_10 , внаслідок чого остання впала на диван. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 силоміць стягнув з безіменного пальця правої руки потерпілої ОСОБА_10 каблучку, виготовлену з золота 583 проби вагою 5 г, вартістю 8 000 грн 00 коп. Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 06.12.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_7 від 06.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.12.2024; протоколом огляду місця події від 06.12.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.12.2024; протоколом впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 07.12.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 .

Колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази та дані про особу підозрюваного, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що вказані у клопотанні та апеляційній скарзі ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України є реальними.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що на даний час існує ризик, передбачені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а враховуючи санкцію статті ч.4 ст.186 КК України, яка передбачає порання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, то підозрюваний може переховувати від органу досудового розслідування або суду.

Також слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тому ризик продовження злочинної діяльності є достатньо обґрунтованим, з чим погоджується і апеляційний суд.

Однак, колегія суддів вважає помилковими висновки слідчого судді, що ризики, передбачені п.п.2, 3 не доведені прокурором належним чином.

На думку колегії суддів, прокурором доведений ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження викраденого майна, що може свідчити, що ОСОБА_7 буде намагатися приховати або знищити майно здобуте злочинним шляхом.

Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні враховуючи, що йому відоме місце проживання потерпілої ОСОБА_10 та свідків в даному кримінальному провадженні, він вже раніше вчиняв аналогічні дії відносно потерпілої а тому існує обґрунтована необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного зі свідками та потерпілою з метою недопущення будь-якого впливу або погроз на них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини.

На переконання колегії суддів слідчий суддя не врахував в повній мірі вказані ризики, обставини вчинення кримінального правопорушення згідно з підозрою, повторність, воєнний стан, тяжкість кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 25 січня 2024 року засуджений за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, 25.10.2024 року до Корольовського районного суду м.Житомира скеровано обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

На переконання колегії суддів, вказані обставини в сукупності свідчать, що підозрюваний ОСОБА_7 висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, а підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, що вказує про його підвищену суспільну небезпечність.

Також колегія суддів бере до уваги, що у вказаному кримінальному провадженні до підозрюваного був застосовний привід з метою його доставки в судове засіданні апеляційного суду, оскільки він тричі не з`являвся в судове засідання, хоча йому було відомо про розгляд апеляційної скарги прокурора, що додатково свідчить, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не може забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На переконання колегії суддів, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя не в повній мірі взяв до уваги вказані обставини, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування ухвали слідчого судді та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, апеляційний суд не вбачає підстав для визначення застави.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 31.01.2025 року скасувати.

Постановити нову, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31 січня 2025 року включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: