Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8687/23
Провадження №1-кп/523/577/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

24.01.2025 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001116 від 28.10.2022 рокувідносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, який має середню-технічну освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2022 року приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на дитячому майданчику напроти будинку №154 по проспекту Добровольського в м. Одесі підійшла ззаду до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та схопила його за плече, в свою чергу, ОСОБА_6 , не розрахувавши свої рухи, діючи необережно, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості хоча міг та повинен був їх передбачити, різко розвернувся та випадково зачепив ОСОБА_5 , внаслідок чого остання не втримавши рівноваги, впала на спину та вдарилась правою частиною тіла об землю, при цьому ОСОБА_6 не вжив заходів, щодо підхоплення ОСОБА_5 в момент падіння.

У результаті зазначеного падіння ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в нижній третині зі зміщення уламків, що згідно до п. п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснив, що він дійсно 27.10.2022 року, приблизно о 12.00 годині був на дитячому майданчику біля дома №154 по проспекту Добровольського в м.Одесі. Під час розмови з онуком потерпілої, який забрав у його онуки ремінь, до нього ззаду підійшла потерпіла та схопила за плече, він різко розвернувся, від чого потерпіла не втрималась на ногах та впала на землю. Після падіння потерпіла почала сильно кричати, викликали швидку допомогу та поліцію. Цивільний позов визнає частково, а саме на суму 5.000 гривень, оскільки не мав жодного наміру завдати потерпілій тілесних ушкоджень. У скоєному кається, просить суворо не карати.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила обставини справи, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Додатків до позову не надала, пояснивши, що її моральні страждання пов`язані із отриманими тілесними ушкодженнями.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати:

по ст.128 КК України за ознаками: необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має міцні соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, готовий частково у сумі 5000 гривень відшкодувати завдану потерпілій моральну шкоду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, а саме визнання своєї провини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове визнання позову, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК Україні, думку представника потерпілої та потерпілої, які просили задовольнити позов та підтримали прокурора, щодо міри покарання, думку обвинуваченого, який залишив покарання на розсуд суду та просив задовольнити позов частково, а саме на суму 5.000 гривень, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а саме матеріальні збитки суду не доведені взагалі, оскільки потерпілою не долучалось жодної квитанції, щодо моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки суд вважає, що стягнення з обвинуваченого грошової суми у розмірі 20.000 (двадцяти тисяч гривень) буде достатньою сатисфакцією отриманих потерпілою моральних страждань.

Витрати на залучення експертів відсутні. Речові докази по провадженню - відсутні.

Керуючись ст.ст. 128, 326, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити йому покарання у виді 1-го (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Цивільний позов потерпіло ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в сумі 20.000 (двадцять тисяч) гривень.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: