Єдиний унікальний номер 134/241/19
Номер провадження 1-кп/142/44/25
У Х В А Л А

іменем України

13 березня 2025 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 19 листопада 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підставі ухвали від 08 листопада 2024 року, якою апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, апеляційну скаргу захисника задоволено, вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України скасовано, та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції, надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У зв`язку з неможливістю автоматизованого розподілу судової справи між суддями Піщанського районного суду Вінницької області через відсутність потрібної кількості суддів для авторозподілу справи 25 листопада 2024 року до Вінницького апеляційного суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України було направлено подання голови Піщанського районного суду Вінницької області для визначення підсудності кримінального провадження.

18 грудня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підставі ухвали від 29 листопада 2024 року, якою подання Піщанського районного суду Вінницької області про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, повернуто в суд першої інстанції,надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2024 року вказане кримінальне провадження було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 29 січня 2025 року на 13 годину 30 хвилин.

30 січня 2025 року кримінальне провадження № 134/241/19, 1-кп/142/44/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, було направлено до Вінницького апеляційного суду для розгляду клопотання та заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , про вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого за територіальною підсудністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 0000422 від 19 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до Крижопільського районного суду.

14 лютого 2025 року матеріали даного кримінального провадження надійшли до Піщанського районного суду Вінницької області для продовження розгляду та в даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 10 годину 30 хвилин 13 березня 2025 року.

В підготовчому судовому засіданні 13 березня 2025 року прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні. Також, враховуючи зміст ухвали Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2024 року, якою було скасовано вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції, а також наданні судом апеляційної інстанції вказівки, щодо вжиття заходів для проведення перевірки доводів ОСОБА_4 про застосування щодо нього незаконних методів досудового розслідування, вважала за необхідне доручити Тенриторіальному управлінню ДБР, розташованому у місті Хмельницькому організувати проведення перевірки стосовно зазначених під час першого судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 фактів застосування до нього недозволених методів випливу фізичного та психологічного характеру під час досудового розслідування, встановлення осіб, які вчинаяли такий вплив, про що заявила відповідне клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому засіданні 13 березня 2025 року не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та задоволення клопотання прокурора щодо перевірки фактів застосування до обвинуваченого недозволених методів впливу фізичного та психологічного характеру під час досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судовому засідання 13 березня 2025 року не з`вилася, проте нею на адресу суду подана заява, в якій вона просить підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні проводити без її участі, проти призначення справи до розгляду не заперечує.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників провадження щодо його вирішення, а також щодоможливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, дослідиши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 2 ч. 3 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Зі змісту ухвали Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2024 року, якою скасовано вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 24.07.2024 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції, слідує, що під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити доводи ОСОБА_4 про застосування щодо нього незаконних методів досудового розслідування, вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених доводів у порядку, передбаченому ст. 214 КПК, з прийняттям відповідного процесуального рішення уповноваженим органом, після чого з додержанням вимог кримінального процесуального закону, Конвенції, практики Європейського суду з прав людини ухвалити законне, обґрунтоване і належним чином вмотивоване рішення.

Зокрема у даній ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , пояснював, що в поліції його добу тримали, вночі прикували до батареї, ніяких показань він не давав, вранці його почали бити, наділи шолом, били дубинкою, казали нікому не розказувати. Про застосування фізичної сили, працівниками поліції, захиснику, наданого під час досудового слідства, не скаржився, прокурору говорити не хотів, бо боявся. В подальшому його відвезли до Тульчина в ІТТ, там питали, що це за синці, в Тульчині його фотографували.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження не вжив заходів для проведення належної перевірки доводів обвинуваченого, шляхом ініціювання офіційного розслідування уповноваженим органом.

В частині 2 ст. 11 КПК України передбачено, що забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

У контексті допустимості відомостей, отриманих від особи, яка заявляє про факт поганого поводження з боку представників держави, необхідно враховувати відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Особа, яка робить таку заяву, має повідомити фактичні обставини поводження з нею і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, інформацію, яка дасть можливість її перевірити й отримати підтвердження заяви. Хоча на заявника не може покладатися надмірний тягар обґрунтування заяви, однак він має надати інформацію, яка хоча б prima facie (з першого погляду) давала підстави для висновку про те, що погане поводження могло мати місце (див., наприклад, рішення від 15 жовтня 2019 року у справі «Dmitriy Valentinovich Goryanoy against Ukraine» № 54630/13, § 2729).

Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, необхідно провести ефективне офіційне розслідування (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Kobets v. Ukraine» № 16437/04, § 51).

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилося, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Перевірка доводів щодо застосування недозволених методів ведення слідства має суттєве значення, і формальний підхід до їх перевірки є неприпустимим.

Враховуючи викладене, здійснення належної перевірки доводів ОСОБА_4 щодо застосування до нього психічного і фізичного тиску є процесуальною гарантією справедливого судового розгляду.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі справа № 379/261/18, провадження № 51-6068км23, згідно якої нездійснення належної перевірки доводів засудженого щодо застосування до нього психічного і фізичного тиску свідчить про незабезпечення реалізації конкретного права особи як процесуальної гарантії справедливого судового розгляду

Також суд зазначає, що за правовою позицією Конституційного Суду, викладеною в його рішенні від 20.10.2011 №12-рп/2011, положення першого речення ч.3 ст.62 Основного Закону «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» слід розуміти так, що обвинувачення в скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених законом «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Враховуючи те, що обвинувачений заявив про істотне порушення його прав і основоположних свобод під час досудового розслідування, суд вважає, що для повного і неупередженого судового розгляду кримінального провадження доводи обвинувачееного мають бути перевірені з метою створення необхідних умов для захисту порушених прав.

Відповідно до ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження і вони не можуть бути перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі дії.

Згідно ч.4 ст. 216, ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів, здійснюється слідчими органів Державного Бюро розслідувань, під юрисдикцією яких знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Хмельницькому, який поширює свою діяльність на Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Хмельницьку, Чернівецьку області, організувати проведення перевірки стосовно зазначених обвинуваченим ОСОБА_4 фактів застосування до нього недозволених методів впливу психологічного та фізичного характеру, встановлення осіб, що вчиняли такий вплив, враховуючи, що заява обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів фізичного та психологічного впливу має істотне значення для кримінального провадження, і перевірка даних обставин не може бути проведена іншим шляхом.

Під час виконання даного доручення детально перевірити викладені обвинуваченим ОСОБА_7 доводи про злочини, допитавши останнього, працівників поліції, інших осіб (ймовірних свідків) щодо обставин, повідомлених обвинуваченим, зібрати письмові докази, які необхідні для з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення та прийняти процесуальне рішення, копію якого з матеріалами направити до Піщанського районного суду Вінницької області.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, беручи до уваги, що обвинувальний акт складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 291 КПК України, підстав для його повернення прокурору чи направлення до відповідного суду для визначення підсудності немає, угод про примирення чи про визнання винуватості в порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надходило, підстав для закриття провадження з підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України не встановлено, суд вважає підготовку до судового розгляду завершеною та приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

Оскільки підстав для здійснення судового розгляду в кримінальному провадженні в закритому судовому засіданні не встановлено, з урахуванням думки учасників судового провадження суд вважає, що судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, в яке необхідно викликати учасників.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27,28,62 Конституції України, ст.ст. 11, 87, 110, 216, 218, 314, 314-316, 369-372, 415 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК Українив приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області у відкритому судовому засіданні на 11 годину 00 хвилин 20 березня 2025 року.

Про місце та час розгляду кримінального провадження повідомити прокурора.

Викликати у судове засідання обвинуваченого, його захисника, потерпілу.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Хмельницькому провести перевірку фактів, про які повідомив суду обвинувачений ОСОБА_4 щодо здійснення психологічного та фізичного тиску на нього з боку працівників поліції при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000422 від 19 листопада 2018 року для чого виконати вимоги ст.214 КПК України.

Копію ухвали направити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Хмельницькому для організації перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_4 .

Матеріали перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_4 за результатами перевірки направити Піщанському районному суду Вінницької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: