Дата документу 09.12.2024 Справа№ 331/4672/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4672/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1109/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 186 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий базову загальну середню освіту, працюючий кур`єром на підприємстві ФОП « ОСОБА_10 », розлучений, маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 27 лютого 2006 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) 12 грудня 2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 20 березня 2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 4 дні;

3) 22 липня 2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 19 серпня 2010 року по відбуттю строку покарання;

4) 7 січня 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 30 липня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 27 днів;

5) 18 квітня 2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

18 листопада 2022 року, о 09.17 годині, ОСОБА_7 , знаходячись у торговому залі магазину «Аврора», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 152, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного магазину, таємно викрав майно, що належить ТОВ «Вигідна покупка», сховавши до своєї наплічної сумки, а саме: молоко незбиране згущене Первомайськ з цукром, ємністю 370 грам, у кількості 4 банок, вартістю 55 гривень за одиницю товару, а всього майна на загальну суму 220 гривень.

У цей час злочинні дії ОСОБА_7 були помічені охоронцем ТОВ «Вигідна покупка». ОСОБА_7 , в свою чергу, розуміючи те, що його злочинні дії носять відкритий характер, не реагуючи на вимогу охоронця зупинитись та повернути викрадене майно, утримуючи викрадене майно при собі, вибіг з приміщення магазину, однак біля будинку № 152 по пр. Соборному в м. Запоріжжі був зупинений охоронцем ТОВ «Вигідна покупка».

Отже, ОСОБА_7 відкрито викрав майно магазину «Аврора» на загальну суму 220 гривень, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив новий корисливий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, його небезпеку та загрозу для суспільства, антисоціальну спрямованість особи та усталеність його протиправної поведінки.

Вважає, що призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування.

Крім того, оскільки вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням, а оскаржуваним вироком йому необхідно призначити покарання, яке має відбуватись реально, то вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року підлягає самостійному виконанню.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року виконувати самостійно, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі, обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, визнав щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, має стабільне та законне джерело доходу, має статус внутрішньо переміщеної особи, має постійне місце проживання, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд першої інстанції взяв до уваги, що заподіяна шкода була усунута шляхом повернення викраденого майна, вчинене кримінальне правопорушення не потягло тяжких наслідків, у представника потерпілого відсутні претензії матеріального характеру, а вартість викраденого майна складає лише 220 гривень.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 69 КК України та зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 раніше 5 разів вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, умисних тяжких злочинів проти власності, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції, так і приписи абз. 2 п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки у разі засудження особи за попереднім вироком до покарання, що належить відбувати реально, засудження особи за останнім вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням є неможливим.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого (має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває), колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, з його реальним відбуванням, а також із самостійним виконанням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Початок строку покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року, яким ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4