Справа № 464/5677/24
пр.№ 1-кп/464/244/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

учасника провадження потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Слобідка Більшівцівська Галицького району Івано-Франківської області, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, непрацюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 23 червня 2024 року у невстановлений точний час, перебуваючи на АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), керуючись корисливим мотивом, з метою власного незаконного збагачення, під приводом отримання в оплатну строкову оренду ігрової приставки, ввів в оману потерпілого ОСОБА_6 , отримавши від нього ігрову приставку «Sony PlayStation» моделі 4 1 Т, з серійним номером 03-82659, чорного кольору, вартістю 4 000 грн, у платне користування строком на 2 дні, яку заздалегідь не мав наміру повертати, таким чином заволодів нею та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 24 червня 2024 року у невстановлений точний час, перебуваючи на АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного незаконного збагачення, під приводом отримання в оплатну строкову оренду ігрової приставки, ввів в оману потерпілого ОСОБА_6 , отримавши від нього ігрову приставку «Sony PlayStation» моделі 5 825 GB, з серійним номером F33301УМР11474923, білого кольору, вартістю 8 000 грн, у платне користування строком на 2 дні, яку заздалегідь не мав наміру повертати, таким чином заволодів нею та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд,

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, якими повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство); за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушень проти власності, які згідно зі ст.12 КК України є проступком та нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, відсутність доходу та міцність соціальних зв`язків, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, приходить висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь:

за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн;

за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Таке покарання узгоджується із стороною обвинувачення та на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного, який притягається до кримінальної відповідальності вперше, усвідомив свою провину, щиро кається, відсутність претензій до обвинуваченого, суд дійшов переконання про можливість звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід стосовно обвинуваченого, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн;

за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

У відповідності до ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та згідно зі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7