Справа № 638/228/25
Провадження № 1-кс/638/770/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 20.02.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000036, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 20.02.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000036, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати бездіяльність слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо ненадання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення такою, що суперечить вимогам КПК України; зобов`язати слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення в обсязі, передбаченому законом.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за вказаною скаргою, виходячи з наступного.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, що кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Проте, таке право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, як зазначено у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі».

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п. 18 частини 1 статті 3 КПК України, частини 5 статті 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом.

Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Згідно із положеннями частини 1 статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 цього Кодексу. Даний перелік, визначений КПК України, є вичерпним.

Частина друга зазначеної статті встановлює заборону розгляду під час досудового розслідування скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора. Такі скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 зазначеного Кодексу.

Зазначені обставини також кореспондуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеною у постанові від 26.03.2019 у справі №807/1456/17 (провадження №11-1460апп18), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст. 13 Закону №1402-VIII, згідно цієї правової позиції наведений у ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Зі змісту прохальної частини скарги захисника вбачається, що предметом оскарження є рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000036.

А тому вимоги особи, що подала скаргу, не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки оскарження такого рішення слідчого не передбачено КПК України, з огляду на положення Глави 26 цього Кодексу.

Главою 20 КПК України визначено, що є слідчими (розшуковими) діями, негласними слідчими (розшуковими) діями, до яких відмова у задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не відноситься, тому вимога скарги не входить в перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що надання або відмова у наданні особі для ознайомлення матеріалів кримінального провадження є виключною компетенцією слідчого під час досудового розслідування.

Рішення, дії або бездіяльність слідчого з питання надання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування на підставі статті 221 КПК не належать до сфери судового контролю, тому слідчий суддя не може втручатися у здійснення слідчим його повноважень при вирішенні зазначених питань.

При цьому процесуальними компенсаторами неможливості судового контролю за діями слідчого з питань щодо ознайомлення з матеріалами досудового розслідування є: подання скарги прокурору на незаконні та необґрунтовані постанови слідчих (пункт 7 частини 2 статті 36 КПК); ознайомлення з матеріалам досудового розслідування в порядку статті 290 КПК, метою якої є забезпечення сторонам майбутнього судового розгляду можливості ознайомитися з доказами кожної з них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 631/246/19); оскарження наведених дій слідчого під час підготовчого провадження (частина 2 статті 303 КПК).

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Керуючись статтями 1-40, 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 20.02.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000036.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя: