Номер провадження:1-в/521/328/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку відносно ОСОБА_4 засудженого вироком Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

У судовому засіданні ОСОБА_4 участі не приймав.

Прокурор просила клопотання розглянути відповідно до закону.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Київського районного суду міста Одеси від 14 червня 2022 року, а саме один рік обмеження волі із співвідношення передбаченого п.1 ч.1 ст.72 КК України: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років а шість місяців. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з 21.06.2022 року. Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 14.06.2022 року, приблизно об 23:30, вчинив крадіжку оптичного кабелю зв`язку вартістю 3264, 00 гривень.

Відповідно до вироку Київського районного суду міста Одеси від 14.06.2022 року, покарання за яким частково приєднано до вироку Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2023 року, ОСОБА_4 вчинив крадіжку 28.01.2022 року акумуляторної батареї на суму 450,00 гривень.

Окрім цього ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 09.08.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Відповідно до вироку Київського районного суду міста Одеси від 09.08.2022 року ОСОБА_4 скоїв два епізоди крадіжок: 14.03.2022 року на суму 877 гривень 90 коп.; 15.04.2022 року на суму 13385 гривень 68 копійок.

У цьому ж вироку, суд вирішив, що відповідно до ч.4 ст.70 КК України вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України у вигляді двох років 1 місяця обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, слід виконувати самостійно.

Як убачається з вироку Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року, ОСОБА_4 засудили за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. З цим вироком ОСОБА_4 вчинив крадіжку 28.01.2022 року на суму 450,00 гривень. Відповідно до цього вироку, судом прийнято рішення, що на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року у вигляді одного року обмеження волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 2 (двох) років одного місяця обмеження волі.

Відповідно до вироку Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року, покарання за яким частково приєднано до вироку Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, із застосуванням ст.75,76 КК України. За даним вироком ОСОБА_4 скоїв два епізоди крадіжок: 14.12.2021 року на суму 479 гривень 20 копійок та 22.12.2021 року на суму 479 гривень 20 копійок.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон N 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135,50 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону N 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Київського районного суду міста Одеси 16.02.2022, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270, розмір завданої шкоди потерпілому становить 479,20 гривень по кожному епізоду, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність, а тому не є кримінальним правопорушенням.

Окрім цього, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вироком Київського районного суду міста Одеси 14.06.2022, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481, розмір завданої шкоди потерпілому становить 450 гривень, що також не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність, а тому не є кримінальним правопорушенням.

Щодо вироку Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року ОСОБА_4 засуджений за двома епізодами, від 14.03.2022 року ( розмір шкоди 877 гривень 90 копійок) та від 15.04.2022 року ( розмір шкоди 13385, 00 гривень). Таким чином, за другим епізодом від 15.04.22 року, розмір шкоди значно перевищує граничний розмір за який передбачена кримінальна відповідальність, а тому декриміналізації за цим вироком підлягає тільки епізод від 14.03.22 року.

Щодо вироку Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2023 року, суд зауважує, що розмір шкоди, завданої злочином, який вчинив ОСОБА_4 14.06.2022 року складає 3264, 00 гривень, що перевищує граничний розмір з якого настає кримінальна відповідальність у 2022 році.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає рішення, відповідно до якого ОСОБА_4 , слід вважати засудженим вироком Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднати частково невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та один місяць.

Строк відбування покарання рахувати з 21.06.2022 року.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та один місяць.

Строк відбування покарання рахувати з 21.06.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1