Справа № 203/5252/24
Провадження № 1-в/0203/245/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання начальника відділу № 14 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірник, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , від відбування покарання, призначеного йому за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2022 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказане подання відділу № 14 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях.

У поданні на вирішення суду поставлено питання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_5 був засуджений та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 грн..

В обґрунтування подання вказано, що вирок набрав законної сили 14.02.2022 року, рішення отримане та прийняте до виконання 15.08.2022 року. До теперішнього часу документу про сплату штрафу ОСОБА_5 не надходило та інформація про причини невиконання відсутня. В матеріалах справи відсутні відомості, які б доводили ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, зокрема відомості щодо його притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України або вчинення ним нового злочину, а отже немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. На підставі ст.80 КК України орган пробації просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання щодо нього обвинувального вироку суду.

Прокурор підтримав подання та просив його задовольнити.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, подання підтримала в повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не надав, заяв про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

При дослідженні матеріалів, встановлено, що вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2022 року ОСОБА_5 був засуджений та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 14.02.2022 року.

Приписами п. 1 ч. 1 ст.80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим ОСОБА_5 штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2022 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання заступника начальника відділу № 14 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу № 14 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2022 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський

районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1