Справа № 344/1968/25
Провадження № 1-кс/344/1064/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 29.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старопетрівка Бердянського району Запорізької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.02.2025 слідчий ОСОБА_5 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_7 . В обґрунтування вказує про те, що на тимчасово окупованих територіях Донецької, Запорізької, Луганської та Херсонської областей впроваджено федеральний закон про загальні принципи організації місцевого самоврядування в рф від 6 жовтня 2003 р., на якому, у тому числі, ґрунтується новий «адміністративний та територіальний устрій» окупованих територій. За цим законом на тимчасово окупованій території кожної з чотирьох областей утворюються т. зв. «міські округи», а також «муніципальні округи»», що мають статус району (до яких входять населені пункти). Адміністративно-територіальний поділ тимчасово окупованих територій України на «міські» та «муніципальні округи» створює підстави для побудови системи окупаційної публічної влади, яка уможливлює повноцінну роботу територіальних підрозділів федеральних органів влади росії (пенсійного фонду, прокуратури, поліції, судів, органів соціального захисту, органів надання адміністративних послуг).

Згідно федерального закону від 06.10.2003 № І31-Ф3 «Про загальні принципи організації місцевого самоврядування в російській федерації», Рада депутатів є представницьким органом муніципального округу, що має право представляти інтереси населення муніципального округу та приймати від його імені рішення, що діють на всій території муніципального округу. На постійній основі працює голова Ради депутатів.

Відповідно до повноважень, покладених на ради депутатів федеральним законом від 06.10.2003 № І31-Ф3 «Про загальні принципи організації місцевого самоврядування в російській федерації», рада депутатів Куйбишевського муніципального округу є незаконним органом влади, створеним на тимчасово окупованій території Пологівського району Запорізької області, та відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційною адміністрацією російської федерації.

На окупованих територіях російська федерація вирішила провести псевдовибори, спрямовані на розбудову підконтрольної рф владної вертикалі на тимчасово окупованих територіях; уніфікацію окупаційної влади з російською системою публічної влади; легітимізацію незаконної окупації українських територій; залучення місцевого населення тимчасово окупованих територій до колаборації з метою збільшення соціальної дистанції між населенням вільних та окупованих частин України; підготовку до проведення на тимчасово окупованих територіях України виборів президента рф.

Процес підготовки та організації виборів з боку російської федерації розпочався в 2022 році. У січні 2023 року анонсовано початок формування «округів» та «виборчих комісій», чому передували «консультації» Центральної виборчої комісії рф з «владою регіонів». Безпосередню організацію псевдовиборів розпочато навесні 2023 року.

25 травня 2023 відбулося внесення змін до російського законодавства (федеральний закон від 12.06.2002 N 67-ФЗ (ред. від 31.07.2023) «Про основні гарантії виборчих прав і права на участь у референдумі громадян російської федерації»), якими дозволено проведення псевдовиборів на територіях, де діє воєнний стан, а також надано право брати участь у фейковому голосуванні за відсутності російського паспорта. Рішення про проведення на тимчасово окупованих територіях псевдовиборів цвк рф ухвалив 15 червня 2023, після узгодження з міноборони і фсб росії.

Протягом весни та літа 2023 року окупаційні органи влади на тимчасово окупованих територіях прийняли низку нормативних документів щодо: організації та проведення псевдовиборів, процедура яких відповідає російському законодавству; навесні 2023 року створено фейкові центральні виборчі комісії, визначено «виборчі округи», почалось формування «територіальних та дільничних виборчих комісій»; організації «місцевого самоврядування та місцевих адміністрацій» з визначеними повноваженнями; процедури обрання «республіканських голів» (на ТОТ Донецької і Луганської областей) та «обласних голів» (на ТОТ Запорізької та Херсонської областей); змін «адміністративного устрою», за яким структура окупаційної влади поділяється на окупаційні міські округи (міста, що включають населені пункти), на окупаційні муніципальні округи (рівень району, до якого входять населені пункти); Змін «територіального устрою», за якими були «змінені» межі окремих міст (приміром Мелітополя) та «визначені» нові межі низки окупаційних муніципальних округів (районів).

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, громадянка України ОСОБА_6 , будучи проросійськи налаштованою, достеменно проінформованою та розуміючи факт захоплення Пологівського району Запорізької області, та зокрема селища Більмак збройними силами російської федерації, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Запорізька область є невід`ємною складовою частиною України, що порядок утворення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування регулюється виключно Конституцією України та законами України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10.09.2023, перебуваючи на території Пологівського району Запорізької області (більш точного місця не встановлено), діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями держави-агресора російської федерації, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, вирішила добровільно обратися депутатом «Куйбишевської окружної ради» та у невстановлений час подала свою кандидатуру від політичної партії «єдина росія» до участі у виборах.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на добровільне обрання до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, а саме до окупаційній адміністрації держави-агресора, та підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями держави-агресора російської федерації, громадянка України ОСОБА_6 , діючи умисно та добровільно, перебуваючи на території Пологівського району Запорізької області, взяла участь у незаконних виборах до «Куйбишевської окружної ради», які проводились представниками держави-агресора на тимчасово окупованій території Запорізької області протягом 08-10 вересня 2023 року.

21 вересня 2023 громадянку України ОСОБА_6 рішенням № 20/1 «територіальної виборчої комісії № 10» зареєстровано депутатом «Куйбышевского окружного совета депутатов первого созыва».

Таким чином, за результатами псевдовиборів, які відбулись у період з 01 по 10 вересня 2023 року, ОСОБА_6 з 21 вересня 2023 року зайняла посаду депутата «Куйбышевского окружного совета депутатов первого созыва» від партії «єдина росія».

22 вересня 2023 на засіданні «Куйбышевского окружного совета депутатов первого созыва» прийнято рішення № 1-1/1, яким затверджено т. зв. «Регламент Куйбышевского окружного совета депутатом Запорожской области».

Рішенням № 5-2/1 від 26.09.2023 «Куйбышевского окружного совета депутатов первого созыва» ОСОБА_6 включено до складу депутатської комісії з бюджетних питань.

Окрім того, ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисл на вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора, прийняла участь у створенні інформаційно-пропагандських відеоматеріалів, опублікованих в мережі Інтернет та на інформаційних ресурсах адміністрації Куйбишевского муніципального округу рф, в яких відобразила свою підтримку в необхідності участі у виборах в президенти рф.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 17.01.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме на території Запорізької області, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

30 січня 2025 слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_6 .

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваній запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного злочину підтверджується протоколами допитів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, є тяжким злочином та особливо тяжким злочином, відповідно.Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час, підозрювана знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме на тимчасово окупованій території Запорізької області. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що в 2022 відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань російської федерації та тимчасова окупація російською федерацією частини Запорізької області, у підозрюваної ОСОБА_6 можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі має можливість самостійно та використовуючи інших осіб, зокрема співучасників злочину, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрювана ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Запорізької області, у її діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підозрювана ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію території України, небезпека вчинення підозрюваною вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Захисник підозрюваної щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поклалася на думку суду.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, зважаючи на те, що слідством доведено наявність достатність підстав вважати, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст.5. ч.1, п.f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно зі ст.25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто, вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь яких альтернатив.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 29.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

17.01.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 5 ст. 111-1 КК України тобто про те, що підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території; ч. 1 ст. 111-2 КК України тобто про те, що підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки . У відповідності до ст. ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, 17.01.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень (в газеті КМ України « Урядовому кур`єрі», на сайті «Офіс Генерального прокурора»).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п.с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

Європейський суд з прав людини також зазначав, що хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих правопорушень слідство мотивує зібраними доказами, а саме: протоколом огляду мережі Інтернет від 19.09.2024, протоколом допиту свідка від 21.10.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.10.2024, протоколами огляду мережі Інтернет від 07.01.2025.

Слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрювана може бути причетна до інкримінованих правопорушень, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього та належно обґрунтованою, і на цій стадії вона є достатньою для вирішення питання обрання запобіжного заходу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Постановою прокурора від 29.01.2025 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000078 від 30.05.2024 матеріали щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України та зареєстровано їх в ЄРДР за № 0000018.

Постановою слідчого від 30.01.2025 у кримінальному провадженні № 0000018 оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_6 .

З клопотання вбачається, що на даний час ОСОБА_6 перебуває на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

В пункті 36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої (ч. 5 ст. 111-1 КК України) та позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої (ч. 1 ст. 111-2 КК України).

На даний час, підозрювана знаходиться на непідконтрольній державній владі України території. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на те, що відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань Російської Федерації, у останнього можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Підозрювана ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Запорізької області, у її діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Крім того, підозрювана ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання, може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у даному випадку не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки наведені дані про особу підозрюваної не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Окрім того слідчий суддя дійшла висновку, що підозрюваній слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 207, 208, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання задоволити.

Обрати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Роз`яснити, що згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора юстиції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1