Справа № 157/2038/24
Провадження №1-кп/157/69/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000814 від 07.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, учасника бойових дій, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 07 листопада 2024 року близько 11 год 40 хв, перебуваючи у лісовому масиві в 11 кварталі 15 виділі Видертського лісництва філії «Камінь-Каширське ЛГ» ДП «Ліси України», що неподалік с. Видерта Камінь-Каширського району, діючи з необережності, зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень чи смерті, при цьому, не забезпечивши безпеку інших присутніх осіб в радіусі падіння дерев, за допомогою бензопили марки «Foresta», яку йому надав ОСОБА_7 , зрізав сухостійне дерево породи «Осика», яке при падінні повалило інше сухостійне дерево та впало на ОСОБА_7 , який перебував поряд, у напрямку та в радіусі падіння дерев, унаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив викладені в обвинуваченні обставини кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні якого визнав повністю. Показав, що 07 листопада 2024 року він пішов до лісу по гриби. Там зустрів свого товариша ОСОБА_8 та його тестя ОСОБА_7 . Останній попросив його зрізати одне дерево та дав йому для цього свою бензопилу. Спочатку він відмовлявся, однак згодом погодився та зрізав одну осику. Де в цей час перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він не бачив, оскільки його увага була прикута до валки дерева. Лише коли дорізав дерево, то побачив, що воно впало на інше сухостійне дерево й обома привалило ОСОБА_7 . У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, суд переконався, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого у вбивстві, вчиненому через необережність, доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний нетяжкий злочин.

Разом із тим, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, є учасником бойових дій, позицію потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки претензій до нього не має та вважає те, що сталося, нещасним випадком, про що подала відповідну заяву.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини його скоєння, особу винного, який свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро покаявся, його критичне ставлення до своїх дій, думку потерпілої, яка просить обвинуваченого суворого не карати, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, зі звільненням від відбуття цього покарання з випробуванням і встановленням мінімального іспитового строку буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, слід скасувати.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: трактор марки «Dong Feng» моделі «244DHX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , бензопилу марки «Фореста» повернути власнику ОСОБА_11 .

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року, скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КК України.

Головуючий: ОСОБА_1