Справа № 482/2374/24
Номер провадження 1-кс/482/25/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 грудня 2024 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000577 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000577 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України про арешт майна, а саме тимчасово вилученого майна, яке вилучено 12.11.2024 в ході обшуків, а саме квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 : 1) мобільного телефону Redmi 13C в силіконовому чохлі Imei 1 - НОМЕР_1 , Imei 2 - НОМЕР_2 разом з кабелем із сім картою НОМЕР_3 ; 2) 2 блокноти із чорновими записами; 3) мобільного телефону Samsung Galaxy Imei 1 - НОМЕР_4 , Imei 2 - НОМЕР_5 разом з кабелем із сім картою НОМЕР_6 ; 4) банківської карти «Приватбанк» НОМЕР_7 .

На обґрунтування клопотання вказано, що у період з червня 2024 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, по 12.11.2024, члени організованої групи - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел на отримання незаконного прибутку у складі організованої групи, скоїли ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. В ході обшуку квартири за адресою: квартира АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вилучено: 1) мобільний телефон Redmi 13C в силіконовому чохлі Imei 1 - НОМЕР_1 , Imei 2 - НОМЕР_2 разом з кабелем із сім картою НОМЕР_3 ; 2) 2 блокноти із чорновими записами; 3) мобільний телефон Samsung Galaxy Imei 1 - НОМЕР_4 , Imei 2 - НОМЕР_5 разом з кабелем із сім картою НОМЕР_6 ; 4) банківську карту «Приватбанк» НОМЕР_7 . Постановою слідчого від 13.11.2024 вказані предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що вищевказані предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, з метою збереження речових доказів, вирішення подальшого питання щодо проведення необхідних судових експертиз та досліджень, а також з метою недопущення знищення чи приховання, виникла необхідність заборонити будь-якій фізичній або юридичній особі, користуватись та розпоряджатись таким майном будь-яким чином. Вилучені 12.11.2024 вище зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного. Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України. Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Пункт 1 ч.2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги пп.1, 2, 5 ч.2 ст.173 КПК України. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене 12.11.2024 року під час проведення обшуку є забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх приховування, знищення, проведення криміналістичних експертиз, арешт майна має суттєве значення для розслідування кримінального провадження, є об`єктом кримінально-протиправних дій і набуте кримінально-протиправним шляхом. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено. Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково. Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. .2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході обшуку 12.11.2024 за адресою: квартира АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майно: 1) мобільний телефон Redmi 13C в силіконовому чохлі Imei 1 - НОМЕР_1 , Imei 2 - НОМЕР_2 разом з кабелем із сім картою НОМЕР_3 ; 2) 2 блокноти із чорновими записами; 3) мобільний телефон Samsung Galaxy Imei 1 - НОМЕР_4 , Imei 2 - НОМЕР_5 разом з кабелем із сім картою НОМЕР_6 ; 4) банківську карту «Приватбанк» НОМЕР_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1