КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: № 373/314/21 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/824/2890/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 127 КК України
У Х В А Л А

02 січня 2025 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , отримавши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 191 102 400 005 55 від 22.11.2019 ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024 ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 127 КК України та виправдано за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено ним, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_4 поновлено у всіх правах, обмежених під час кримінального провадження.

Скасовано арешт, накладений згідно ухвал слідчого судді від 12.02.2020, на належне ОСОБА_4 майно.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишено без розгляду.

У провадженні вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні № 120 191 102 400 005 55 від 22.11.2019 ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, подав апеляційну скаргу.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024 стосовно ОСОБА_4 може бути оскаржений і прокурор у кримінальному провадженні № 120 191 102 400 005 55 від 22.11.2019 ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та з урахуванням приписів п. 20 ч. 2, ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги прокурором дотримані.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які б узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, та їх обґрунтування з зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та шляхи вирішення апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.

Проте, даних норм кримінального процесуального закону прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 не дотримався.

Так, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024, яким ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Дослідити під час апеляційного розгляду всі докази сторони обвинувачення, що досліджені під час судового розгляду в першій інстанції.

Ухвалити вирок, яким ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, при цьому зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання період перебування під вартою з 17.12.2019 по 23.01.2020 згідно вимог ст.72 КК України.

Цивільний позов потерпілого до обвинуваченого задовольнити в повному обсязі.

Вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, про процесуальні витрати та речові докази.

Так, на обґрунтування апеляційних вимог щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законупрокурор послався на те, що жодним чином не відновлено права потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні і заявлений ним цивільний позов залишено без задоволення, проте вироком суду цивільний позов потерпілого залишено без розгляду і є незрозумілим як можна було відновити права потерпілого і які саме права, коли ОСОБА_4 виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 127 КК України, а кримінальне провадження № 120 191 102 400 005 55 від 22.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2, ст. 146 та ч. 2 ст. 289 КК України закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Є такими, що явно не відповідають вимогам закону і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд у оскаржуваному вироку, не вказуючи про відсутність інших ознак кримінального правопорушення, був зобов`язаний перекваліфікувати дії обвинуваченого на інший склад кримінального правопорушення, зокрема на ст. 125 КК України чи ст. 126 КК України, однак цього не зробив, не обґрунтував з яких підстав не дійшов такого рішення, чим також істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, - бо прокурор не вказав з якого саме матеріального закону суд мав перекваліфікувати дії ОСОБА_4 на ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) чи на ст. 126 КК України (побої та мордування, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень) і як це узгоджується з позицією прокурора про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого судом апеляційної інстанції за ч. 1 ст. 127 КК України (катування, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою, що визначено цим законом) з посиланням на висновок судово-медичного експерта № 5 від 12.02.2020 щодо спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виявляється суперечливою позиція прокурора і в тому, що він посилається на ухвалення судом першої інстанції виправдувального вироку стосовно ОСОБА_4 без отримання рішення ДБР у кримінальному провадженні № 620 241 001 200 000 39 від 19.01.2024 за ч. 1 ст. 365 КК України, відомості про що внесені на підставі позиції сторони захисту про протиправні дії працівників поліції, які брали участь в досудовому розслідуванні досліджуваного кримінального провадженні № 120 191 102 400 005 55 від 22.11.2019, що є порушенням права обвинуваченого на захист, і як це узгоджується з проханням прокурора про ухвалення судом апеляційної інстанції обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .

Також, є таким, що не ґрунтується на законі і прохання прокурора вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, - коли вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення, і зовсім є узагальнюючим та отаким, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України, клопотання прокурора, що викладено в апеляційній скарзі, про дослідження під час апеляційного розгляду всі докази сторони обвинувачення, що досліджені під час судового розгляду у суді першої інстанції.

За наведеним, слід дійти висновку, що апеляційна скарга прокурора містить такі недоліки, які перешкоджають відкриттю апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024 стосовно ОСОБА_4 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурорау кримінальному провадженні № 120 191 102 400 005 55 від 22 листопада 2019 року ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_4 - залишити без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_3 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити прокурору ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2