Справа № 632/1470/24
провадження № 1-кп/632/70/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Землянки Кегичівського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, засудженого:

15 лютого 2010 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 297, ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на строк шість місяців;

18 лютого 2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців;

26 січня 2016 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

18 березня 2016 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

19 квітня 2016 року цим же судом за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

16 листопада 2020 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців, звільненого 29 вересня 2023 року за відбуттям строку покарання;

08 січня 2024 року Дзержинським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень штраф не сплачений, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив незаконне проникнення до житла особи - ОСОБА_9 , за наступних обставин.

Так, в один із днів наприкінці січня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , частина якого належить ОСОБА_9 , вирішив порушити недоторканість житла особи, зокрема незаконно проникнути до тієї частини вказаного будинку, що належить ОСОБА_9 , щоб вчинити таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , порушуючи конституційне право особи на недоторканість житла, закріплене у ст. 30 Конституції України, згідно із якою кожному гарантується недоторканність житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі власника, розбивши вікно, незаконно проник через нього до житла ОСОБА_9 тієї частини будинку АДРЕСА_2 , яка належить останньому.

Водночас, у цей же день наприкінці січня 2024 року, ОСОБА_6 , після залишення житла ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, діючи із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, строк дії якого був неодноразово продовжений, зокрема до 13 лютого 2024 року, згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 734/2023 від 06 листопада 2023 року, затвердженого Законом № 3429-ІХ від 08 листопада 2023 року, вибивши вхідні двері, проник до тієї частини житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , звідки повторно таємно викрав майно останнього, а саме: компресор марки «GMCC - TOSHIBA» моделі «PZ90H1C», вартістю 783 гривні, компресор марки «Tecumseh» моделі «TNK 1352 YKS», вартістю 1100 гривень, що були встановлені на холодильниках марки BEKO CSU831020 та марки INDESIT SB 200, відповідно; пропановий газовий балон, об`ємом 40 л, вартістю 800 гривень та металеву варильну поверхню для печі, розміром 70х40 см, товщиною 15 мм, вартістю 1256 гривень 38 коп., які знаходилися у вказаній частині зазначеного будинку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми кримінальними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3939 гривень 38 коп.

Крім того, ОСОБА_6 незаконного проник до іншого володіння особи території домоволодіння, що належить ОСОБА_10 , за наступних обставин.

Так, 14 лютого 2024 року, близько 04 години 40 хв., ОСОБА_6 проходив повз зруйнований будинок, розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив холодильник та інше цінне майно.

За цих обставин місця і часу ОСОБА_6 вирішив порушити недоторканість іншого володіння особи та незаконно проникнути на територію зазначеного домоволодіння, щоб вчинити таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_6 в цей же день і час, віджавши металеву сітку, яка є огорожею території вказаного домоволодіння, незаконно, через створений ним у металевій сітці отвір, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, чим порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому йому обвинуваченні визнав частково, зокрема визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: у незаконному проникненні до житла ОСОБА_9 ; та у незаконному проникненні до іншого володіння особи домоволодіння ОСОБА_10 .

При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 показав суду, що він в один із днів наприкінці січня 2024 року, з метою викрадення чужого майна, порушивши право особи на недоторканість житла, через розбите ним вікно, незаконно проник до житла ОСОБА_9 належної останньому частини будинку АДРЕСА_2 , та вчинив дрібне викрадення майна ОСОБА_9 шляхом крадіжки, що зберігалося у зазначеному житлі, а саме: двох вудилищ, у тому числі одного з котушкою.

Також обвинувачений ОСОБА_6 показав суду, що він вранці 14 лютого 2024 року, бажаючи вчинити крадіжку, порушуючи право особи на недоторканість іншого володіння, відігнувши металеву сітку, через отвір у огорожі, незаконно проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , та вчинив дрібне викрадення майна останньої шляхом крадіжки, зокрема: компресору, знявши його з холодильника, подовжувачів та господарського візка, що знаходилися на подвір`ї зруйнованого внаслідок ракетного удару будинку.

Частину викрадених предметів продав, а частину здав у якості металобрухту.

У вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе, не визнав.

При цьому, за цим епізодом обвинувачення ОСОБА_6 фактично визнав себе винуватим у незаконному проникненні до житла ОСОБА_8 та дрібному викраденні майна останнього шляхом крадіжки, зокрема: двох компресорів з холодильників, загальною вартістю 1883 гривні.

Разом із цим, обвинувачений ОСОБА_6 показав суду, що він дійсно після того як залишив житло ОСОБА_9 , до якого проник незаконно, через незначний проміжок часу, вибивши вхідні двері, незаконно проник у житло ОСОБА_8 до тієї частини будинку АДРЕСА_2 , яка належить останньому, звідки таємно викрав тільки два компресора, що були встановлені на холодильниках, які в подальшому здав у якості металобрухту.

Крадіжку варильної поверхні для печі та пропанового газового балону, об`ємом 40 л, із вказаного вище житла, він не вчиняв.

Проте, на початку судового розгляду, до зміни прокурором обвинувачення у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_6 заявляв про повне визнання своєї вини у вчиненні таємних викрадень: майна ОСОБА_9 , а саме: вудилища фідерного марки «MEGASTRIKE W8» із котушкою марки «PHOENIX» моделі «RX30», спінінгового вудилища марки «GUANGWEI 600»; майна ОСОБА_8 , про яке зазначено вище; майна Касьянової, зокрема: компресора «BONO EKM10-3-K R 600A» з холодильника марки «Rainford KG-2262W», подовжувачів марки «LEMANSO», вантажного візка, що були вчинені ним повторно, в умовах воєнного стану, поєднаних з проникненням у житло ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також сховище домоволодіння ОСОБА_10 .

При цьому про обставини вчинення таємного викрадення майна, що належало ОСОБА_8 , дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку.

Зміну показань пояснив тим, що співробітники поліції, як можливо зрозуміти із пояснень обвинуваченого, під час досудового розслідування, спонукали його до самообмови у вчиненні таємного викрадення балона та варильної поверхні для печі, пообіцявши йому, що він буде звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Незважаючи на часткове визнання вини, винуватість ОСОБА_6 : у незаконному проникненні до житла ОСОБА_9 ; таємному викраденні майна ОСОБА_8 , вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, та у незаконному проникненні до іншого володіння особи домоволодіння ОСОБА_10 , за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

За епізодом незаконного проникнення до житла ОСОБА_9 .

Так, показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , підтверджено той факт, що він в один із днів наприкінці січня 2024 року, в порушення ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла особи, з метою викрадення чужого майна, розбивши вікно, незаконно проник до житла ОСОБА_9 належної останньому частини будинку АДРЕСА_2 , та вчинив дрібне викрадення майна останнього шляхом крадіжки, що зберігалося у зазначеному житлі, а саме: двох вудилищ, у тому числі одного з котушкою.

Із відповідного протоколу вбачається, що 31 січня 2024 року ОСОБА_9 звернувся до правоохоронного органу відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якій він просить прийняти міри до невстановлених осіб, які у період з 24 по 31 січня 2024 року, шляхом розбиття скла, проникли до будинку АДРЕСА_2 , та таємно викрали його майно (т. 1 а.с. 130).

У протоколі огляду місця події від 04 березня 2024 року відображена обстановка на місці вчинення кримінального проступку частині будинку АДРЕСА_2 , тобто житлі, у яке, зі слів обвинуваченого ОСОБА_6 , він незаконно проник, розбивши віконне скло, та звідки вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, про яке зазначено вище.

При цьому під час зазначеної слідчої дії у кімнаті зафіксований безлад, виявлені рештки віконного скла (т. 1 а.с. 131-135).

У судовому засідання ОСОБА_6 підтвердив, що саме до цього житла він незаконно проник, та вчинив дрібне викрадення чужого майна, яке у ньому зберігалося, шляхом крадіжки, зокрема вудилищ.

Згідно із протоколом огляду місця події від 04 березня 2024 року та заявою про добровільну видачу, у ОСОБА_11 були виявлені та вилучені два вудилища - марки «MEGASTRIKE W8» із котушкою марки «PHOENIX» моделі «RX30» та марки «GUANGWEI 600».

Разом із цим, зазначені предмети ОСОБА_11 видала співробітникам поліції добровільно, вказавши під час даної слідчої дії, що три вудилища, у тому числі два з них, про які згадано вище, вона придбала у ОСОБА_6 за 150 гривень (т. 1 а.с. 136 - 138).

Вказані предмети були визнані речовими доказами у даному кримінальному проваджені та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , що підтверджується постановою слідчого від 04 березня 2024 року та зберігальною розпискою (т. 1 а.с. 139, 140).

Висновками експертів товарознавців від 11 та 13 березня 2024 року підтверджена вартість викраденого у ОСОБА_9 майна, яка станом на 29 січня 2024 року становила: вудилища фідерного марки «MEGASTRIKE W8» - 513 гривень; спінінгового вудилища марки «GUANGWEI 600» - 480 гривень; котушки для риболовлі марки «PHOENIX» моделі «RX30» - 150 гривень, а всього 1143 гривні (т. 1 а.с. 143 146, 148 153, 158 - 162).

За епізодом таємного викраденні майна ОСОБА_8 , вчиненого повторно,

в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема тими у яких він підтвердив той факт, що в один із днів наприкінці січня 2024 року, через незначний проміжок часу після незаконного проникнення до житла ОСОБА_9 , він, діючи із корисливих мотивів, вибивши вхідні двері, проник до житла ОСОБА_8 , а саме: до тієї частини будинку АДРЕСА_2 , що належить останньому, звідки повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав майно, яке належало потерпілому ОСОБА_8 , зокрема: два компресори, що були встановлені на холодильниках, металеву поверхню з печі та газовий балон, що знаходилися у вказаному житлі, які в подальшому здав у якості металобрухту.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 згідно із якими йому належить частина будинку АДРЕСА_2 , що використовується ним як дача та у якій зберігається належне йому майно.

Інша частина цього ж будинку належить ОСОБА_9 . Зазначений будинок має два окремих входи.

Також потерпілий показав суду, що в один із днів наприкінці січня 2024 року йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що недоторканість його, потерпілого, житла порушена, зокрема вибиті вхідні двері.

Прибувши на місце події він разом із поліцейськими виявив, що вхідні двері до житла дійсно пошкоджені, а саме: вибиті.

При цьому було встановлено, що з холодильників «INDESIT» та «BEKO», які зберігалися у будинку, викрадені компресори, а також викрадені металева поверхня з печі й газовий балон.

Показаннями свідка ОСОБА_12 директора приватного підприємства «Каскад 777», згідно із якими очолюване ним підприємство здійснює прийом металобрухту.

В один із днів лютого 2024 року, який точно зі спливом часу не пам`ятає, він, перебуваючи на території металоприймального пункту зазначеного підприємства, особисто прийняв у ОСОБА_6 , в якості брухту кольорових та чорних металів, два компресори з холодильників, газовий балон, металеву поверхню з печі, а також інші дрібні вироби з металу, конкретно які не пам`ятає, оскільки від зазначених подій пройшов значний період часу, сплативши останньому гроші.

Водночас, свідок повідомив, що газовий балон і металеву поверхню обвинувачений привіз на візку.

Наступного дня ОСОБА_6 прибув знову, та намагався здати, ще один компресор з холодильника. Оскільки його, свідка, на місці не було, то цей компресор обвинувачений залишив на зберігання, з метою здачі у якості металобрухту в майбутньому.

У подальшу всі предмети, які були здані ОСОБА_6 в якості металобрухту, були вилучені поліцейськими.

Крім того свідок повідомив, що ОСОБА_6 самостійно показав поліцейським, які вироби із металу були здані ним у якості металобрухту.

Винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло, за обставин, встановлених судом, підтверджується також даними, які містять у собі письмові джерела доказів, що узгоджуються із первинними показаннями обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 .

Із відповідного протоколу вбачається, що 01 березня 2024 року ОСОБА_8 звернувся до правоохоронного органу відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, з заявою в якій повідомив про вчинення у період з 27 січня по 01 березня 2024 року кримінального правопорушення таємного викрадення його майна, а саме: поверхні з печі, двох компресорів з холодильників та газового балону, об`ємом 40 л, що зберігалося у будинку АДРЕСА_2 , куди невідомі особи проникли шляхом пошкодження вхідних дверей (т. 1 а.с. 164).

В протоколі огляду місця події від 02 березня 2024 року відображена обстановка у житлі ОСОБА_8 , зокрема у тій частині будинку АДРЕСА_2 , яка належить останньому, звідки зі слів потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , була вчинена крадіжка зазначеного вище майна.

При цьому встановлено, що вхідні двері до будинку перебувають у відкритому положенні, а у одній із кімнат наявні два холодильника (т. 1 а.с. 166 - 170).

Під час дослідження письмових доказів, зокрема цього протоколу, ОСОБА_6 пояснив, що саме у це житло він проник, та саме із нього він таємно викрав чуже майно: два компресори з холодильників, газовий балон та металеву поверхню з печі, які у подальшому здав у пункт прийому металобрухту.

Згідно з протоколом огляду місця події від 04 березня 2024 року та заявою ОСОБА_12 на території пункту прийому металобрухту, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені: два компресори з холодильників; газовий балон, верхня частина печі, яка виготовлена з металу.

В ході слідчої дії ОСОБА_12 повідомив, що вказані предмети він придбав у ОСОБА_6 на початку лютого 2024 року (т. 1 а.с. 171, т. 2 а.с. 83-84).

Висновками експертів товарознавців від 11, 12 і 13 березня 2024 року встановлена загальна вартість викраденого у ОСОБА_8 майна, яка станом на 28 січня 2024 року, становила 3939 гривень 38 коп.: компресора марки «GMCC - TOSHIBA» моделі «PZ90H1C» - 783 гривні; компресора марки «Tecumseh» моделі «TNK 1352 YKS» з холодильника марки «INDESIT» моделі «SB200» - 1100 гривень; варильної поверхні для печі на дві конфорки, розмірами: 710х410 мм, товщиною 15 мм, - 1256 гривень 38 коп.; пропанового газового балону об`ємом 40 л 800 гривень (т. 1 а.с. 176 180, 182 186, 189 193, 197 201).

Приймаючи до уваги те, що показання ОСОБА_6 , які він надав на початку судового розгляду, та у яких підтвердив факт вчинення ним таємного викрадення майна ОСОБА_8 двох компресорів з холодильників, газового балону та варильної поверхні для плити, поєднаного із проникненням у житло, повторно та в умовах воєнного стану, за наведених вище обставин, а також те, що викрадене ним майно було здане у якості металобрухту, показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з даними, що містяться у документах, протоколах слідчих дій огляду місця події, та висновках експертів, суд доходить висновку, що вони є достовірними, а тому бере їх в основу вироку.

У той же час показання ОСОБА_6 в іншій частині, у тому числі про те, що він не вчиняв крадіжки газового балону та варильної поверхні, суд не бере до уваги, так як вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам, оскільки спростовуються наведеною вище сукупністю доказів та надані обвинуваченим з метою понести відповідальність за кримінальний проступок, а не за вчинений ним злочин.

Разом із цим, суд вважає неспроможними заяви ОСОБА_6 про те, що у своїх первинних показаннях він самообмовив себе у вчиненні злочину, так як ці показання були надані обвинуваченим суду безпосередньо, за його власним бажанням та у присутності захисника, не змінювалися ним протягом усього судового розгляду, у тому числі й при досліджені письмових доказів, та були змінені останнім лише після того як прокурор змінив обвинувачення.

За епізодом незаконного проникнення

до іншого володіння особи домоволодіння ОСОБА_10 .

Так, показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , підтверджено той факт, що він вранці 14 лютого 2024 року, в порушення ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, діючи із корисливих мотивів, відігнувши металеву сітку, через отвір у огорожі, незаконно проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , та вчинив дрібне викрадення майна останньої шляхом крадіжки, зокрема: компресору, знявши його з холодильника, подовжувачів, а також тачки, що знаходилися на території зазначеного домоволодіння.

У подальшому викрадені предмети здав у якості металобрухту.

Із відповідного протоколу вбачається, що 04 березня 2024 року ОСОБА_10 звернулася до правоохоронного органу відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якій вона просить вжити заходів до невідомої особи, яка у період з 14 по 16 лютого 2024 року, шляхом проникнення у двір домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила крадіжку компресора з холодильника марки «Rainford», подовжувачів «LEMANSO», довжиною 20 і 30 метрів (т. 1 а.с. 202).

У протоколі огляду місця події від 05 березня 2024 року відображена обстановка на території домоволодіння АДРЕСА_2 , тобто іншого володіння особи, до якого, зі слів обвинуваченого ОСОБА_6 , він незаконно проник через отвір у відігнутій ним огорожі, та звідки вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, про яке зазначено вище.

При цьому під час зазначеної слідчої дії встановлено, що на території цього домоволодіння, окрім іншого, знаходиться холодильник (т. 1 а.с. 203 - 209).

У судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що саме на територію цього домоволодіння він незаконно проник, та вчинив дрібне викрадення чужого майна, яке там знаходилося, шляхом крадіжки.

В подальшому викрадене майно здав у якості металобрухту.

Згідно з протоколом огляду місця події від 05 березня 2024 року та заявою ОСОБА_12 на території пункту прийому металобрухту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені і вилучені: компресор від холодильника марки «Rainford, вантажний візок та опалена мідь, вагою 2,1 кг.

В ході даної слідчої дії ОСОБА_12 повідомив, що вказані предмети він придбав у ОСОБА_6 14 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 210 - 217).

Відповідно до висновків експертів товарознавців від 12, 14 та 19 березня 2024 року вартість викраденого у ОСОБА_10 майна, станом на 14 лютого 2024 року, становила: візка вантажного господарського 463 гривні; компресора «BONO EKM10-3-K R 600A» з холодильника 713 гривень 33 коп.; подовжувача торгової марки «LEMANSO LKM068» - 577 гривень; подовжувача торгової марки «LEMANSO» з максимальним навантаженням - 16A, довжиною кабелю 20 м 426 гривень 87 коп., а всього 2180 гривень 20 коп. (т. 1 а.с. 221 226, 228 232, 235 240, 243 - 248).

Дослідивши та оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у повному обсязі висунутого обвинувачення і кваліфікує його дії: за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи та як незаконне проникнення до іншого володіння особи; за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_6 суд встановив, що він на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, як і не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення кримінальних правопорушень трудовою діяльністю не займався, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , поряд з наведеними даними про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_6 вчинив ряд кримінальних правопорушень - тяжкий злочин та два кримінальних проступки, сукупність всіх обставин, які характеризують вчинені обвинуваченим кримінальні протиправні діяння, наслідки, що настали, обставину, яка обтяжує покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_6 , згідно із якою ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як дуже високі.

При цьому із досудової доповіді щодо ОСОБА_6 вбачається, що на думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді позбавлення волі, яке йому належить відбувати реально.

Разом із цим, вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 січня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, у зв`язку із чим перебуває на обліку в Ізюмському районному відділі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Як вбачається із змісту запитів органу пробації штраф ОСОБА_6 не сплачений.

За таких обставин, покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, слід виконувати самостійно.

Цивільні позови не заявлені.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 17038 гривень 80 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке ОСОБА_6 належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку, забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам ухилення ОСОБА_6 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що підтверджується його попередньою поведінкою, враховуючи репутацію обвинуваченого, те що він перебував у розшуку та затриманий у порядку ст. 191 КПК України, суд на підставі даних, встановлених під час розгляду цього кримінального провадження, вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, призначене вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 січня 2024 року, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 26 серпня 2024 року дня його затримання, зарахувавши у строк відбування покарання час знаходження під вартою до ухвалення вироку.

До набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити щодо ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Речові докази: три вудилища, три котушки, компресор від холодильнику марки «Rainford», мідь вагою 2,1 кг, компресор від холодильника марки «ВЕКО», відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути власникам (законним володільцям), за належністю.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 17038 гривень 80 коп., стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1