Справа №295/2910/25
УХВАЛА

щодо накладення арешту на майно

04.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального рагіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні № 0001074 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Суть клопотання

28.02.2025 слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 27.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Айфон-11», ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , в якому містяться сім-карти операторів мобільного зв`язку за номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 .

Обгрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що в провадженні слідчих другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0001074 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2025 у справі №295/2267/25 проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 , за результатами якого виявлено та вилучено засоби мобільного зв`язку та сім-карти мобільних операторів, на які просить накласти арешт слідчий.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий посилається на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості щодо обставин вчинення злочину, які підлягають дослідженню під час кримінального провадження, може бути використане, як доказ у суді, необхідне для проведення експертних досліджень, а тому з метою його збереження на нього необхідно накласти арешт.

ІІ Процедура та позиції сторін

Слідчий ОСОБА_3 в клопотанні просить його розгляд проводити без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Неприбуття в судове засідання слідчого, власника майна не перешкоджає розгляду клопотання з огляду на приписи ч. 1 ст. 172 КПК України.

Відповідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення,фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України). Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001074 від 22.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, по факту зловживання службовими особами військової частини НОМЕР_5 за попередньою змовою групою осіб службовим становищем в умовах воєнного стану, що призвело до привласнення військового майна.

На підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, надано дозвіл на вилучення, в тому числі, засобів мобільного зв`язку, сім-карт мобільних операторів.

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 17.02.2025 проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено майно, що підтверджується змістом протоколу обшуку від 27.02.2025, арешт на яке просить накласти слідчий.

Постановою слідчого від 27.02.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001074.

Власником вилученого майна є ОСОБА_5 .

Метою накладення арешту на вилучене під час обшуку майно слідчий зазначає потребу в забезпеченні збереження речових доказів.

Дослідивши клопотання, додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, беручи до уваги обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні, може бути доказом обставин, які підлягають доведенню та встановленню під час досудового розслідування, можуть підтверджувати обставин, за яких був вчинений злочин, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України, для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 64-2, 98, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене 27.02.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , а саме на:

- мобільний телефон «Айфон-11», ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , в якому містяться сім-карти операторів мобільного зв`язку за номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її складення.

Слідчий суддя ОСОБА_1