СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/318/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2022 за № 0003289, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Старобишевського р-ну Донецької обл., українця, громадянина України, який здобув середньо спеціальну освіту, працює у Києво-Святошинському районному суді Київської обл. на посаді судового розпорядника, розлучений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 26.10.2022 близько 20 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Володимирської в районі будинку №60 села Білогородка Бучанського району Київської області, в напрямку до м. Боярка Фастівського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги п. 18.1 ПДР, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала, перетинаючи проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху керованого ОСОБА_3 транспортного засобу, пішохід ОСОБА_6 , не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на останню. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце ушкодження у вигляді переломів кісток тазу (правої лонної та сідничної кісток). Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их предмету/ів, по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б), д) та 18.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив вище наведені обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також показав, що він примирився з потерпілою та в повному обсязі відшкодував завдані їй збитки, а саме відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду, вибачився перед потерпілою. Вчинене ним кримінальне правопорушення є кримінальним проступком. Просив закрити стосовно нього кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України.

У судовому засіданні захисник підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просив його задовольнити.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 також підтвердила те, що обвинувачений ОСОБА_3 примирився з нею та в повному обсязі відшкодував завдану їй матеріальну та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн, жодних претензій до нього не має, вибачився перед нею за вчинене. Відтак, не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження стосовно нього.

У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно із ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, та у якому обвинувачується ОСОБА_3 , відноситися до кримінального проступку, не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушення, пов`язаним з корупцією.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у скоєному щиро розкаявся, примирився з потерпілою та повністю відшкодував завдані їй збитки.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі розуміє свої права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою.

Така позиція обвинуваченого, за переконанням суду, сумісна з можливістю звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, те, що воно відноситься до кримінальних проступків, а також те, що ОСОБА_3 визнав свою вину, щиро розкаявся, примирився з потерпілою та повністю відшкодував завдані їй матеріальні та моральні збитки, офіційно працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням не встановлено.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертиз, що підтверджуються розрахунками їх вартості.

На підставі наведеного та керуючись ст. 44, 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 285, 286, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 44, 46 КК України, а саме у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2022 за № 0003289, за обвинуваченням ОСОБА_3 - закрити.

Речовий доказ:

- автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику на відповідальне зберігання, - залишити у власника (законного володільця).

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 3398 (три тисячі триста дев`яносто вісім) грн 04 к.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити о 14 год. 00 хв. 16.01.2025 року.

Суддя ОСОБА_1