Номер справи137/1437/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.01.2025 Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_4 ,
представника потерпілого, цивільного позивача-адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого, цивільного відповідача-адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 08.07.2023 близько 18:00 рухався по АДРЕСА_1 та поблизу домоволодіння №9 помітив ОСОБА_4 , який сидів на лавці обабіч дороги разом із неповнолітнім ОСОБА_9 .
ОСОБА_8 , з метою грубого порушення громадського порядку, тобто суспільних відносин, сформованих внаслідок дії правових норм, умисно, діючи із особливою зухвалістю, за відсутності будь-якого зовнішнього приводу, провокуючи конфлікт як зухвалий виклик соціальному оточенню, з мотиву явної неповаги до суспільства, бажаючи продемонструвати перевагу над потерпілим та самоствердитись за рахунок його приниження в присутності інших осіб, а саме неповнолітнього ОСОБА_9 , перебуваючи у людному громадському місці почав ображати та виражатися нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .
У подальшому, ОСОБА_8 наблизився до ОСОБА_4 та намагаючись схопити його подряпав шию останньому, а також наніс декілька ударів кулаками, у т.ч. один в область правого вуха. ОСОБА_4 , реагуючи на провокативні дії, намагаючись припинити їх та не вступати в конфлікт зі ОСОБА_8 відштовхнув його від себе, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на правий бік, що стало приводом для подальшого насильства.
Підвівшись на ноги та продовжуючи висловлюватись погрозами та нецензурною лайкою, ОСОБА_8 попрямував в сторону свого дому та вже через декілька хвилин, задля продовження хуліганських дій, повернувся до вищевказаних осіб із металевою трубою. Переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому вже металевою трубою, ОСОБА_8 декілька разів намагався наздогнати ОСОБА_4 та нанести йому удари, але у зв`язку із перебуванням у стані алкогольного сп`яніння не досяг своєї мети, оскільки останній зумів ухилитись та втекти. Втім, не припиняючи демонструвати свою зверхність, ОСОБА_8 , розуміючи неспроможність заподіяння ним тілесних ушкоджень спеціально пристосованим предметом, вчинив протиправні дії, які були позбавлені будь-якої необхідності, а саме, з метою пошкодження чужого майна, достовірно знаючи про належність саме потерпілому автомобіля марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підійшов до даного автомобіля та наніс низку ударів металевою трубою по кузову, задньому лівому вітровому склу, передньому та задньому вітровому склу. Умисно пошкодивши майно потерпілого, ОСОБА_8 припинив хуліганські дії та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №514 від 14.07.2023 у ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно на передній поверхні шиї, на задній поверхні лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удар, тертя) тупого предмета (предметів), індивідуальні чи групові властивості якого (яких) не відобразились у властивостях тілесних ушкоджень.
Вказаними діями, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні, 11.11.2024 укладена угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_6 .
У відповідності до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В силу ч.1, 2 ст.475 КПК України, суд ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання у тому випадку, якщо переконається, що така угода може бути затверджена. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_8 під час судового провадження повністю визнав свою вину у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався сумлінно співпрацювати зі стороною обвинувачення, а у судовому провадженні беззастережно та у повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, в обсязі висунутого прокурором в порядку ч.4 ст.110 КПК України обвинувачення.
Сторони угоди дійшли згоди про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, аналогічні доводи захисника обвинуваченого, який також вказав про наявність підстав до затвердження угоди про визнання винуватості, обвинуваченого ОСОБА_8 , який безумовно та беззастережно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, просив затвердити угоду, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі, а також потерпілого та його представника, які не заперечували проти затвердження угоди та вказали на відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та надали згоду прокурору на укладення угоди, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.
Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.2, 4, 5 ст.469, ст.472, ч.4, 6 ст.474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України у суді не встановлена, зокрема:
- дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
- умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, як зазначено в угоді та під час судового розгляду сторонами угода укладена враховуючи суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження;
- угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні;
- відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, потерпілим надана письмова згоди на укладення угоди про визнання винуватості;
- узгоджена сторонами міра покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, відповідає вимогам ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який осудний, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, за наявності пом`якшуючих обставин, дотримання інтересів суспільства та потерпілого, який надав згоду прокурору на укладення угоди, а також обставину, що обтяжує покарання, якою є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовився від цивільного позову, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_8 відшкодував суму шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
З врахуванням наведеного, слід прийняти відмову від цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та закрити провадження у справі, на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, в цій частині.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 3824,00грн, відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, 174, 368-371, 373, 374, 376, 394, 469, 472, 474, 475 КПК України, ст.128, 206, 255 ЦПК України, суд
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Провадження у справі в частині розгляду цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, закрити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 3824,00грн (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні 00 копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме, відеозапис, наданий ОСОБА_4 на досудовому слідстві, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити прокурору та обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Також, роз`яснити що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому, потерпілому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду у порядку, передбаченому чинним КПК України, з підстав, визначених статтею 394 цього Кодексу, зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1