Справа № 686/1831/25
Провадження № 1-кс/686/2640/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконферецзв`язку клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з заступником керівника Хмельницької обласної прокуратури, про продовження строку тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гориця Славутського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, працюючого на посаді адміністратора ТОВ «Агромад 2016», раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у кримінальному провадженні № 0000091 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2025,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2025 старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 2861 КК України, посилаючись на те, що строк дії ухвали щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 18.03.2025 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, так як дане кримінальне провадження є складним, що зумовлено, значним обсягом процесуальних дій, при цьому визначені ст. 177 КПК України ризики : переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином продовжують існувати.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які наполягають на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечують щодо його задоволення, просили більш м`який запобіжний захід, а саме застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту або інший більш м`який запобіжний захід, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а в клопотанні захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 слід відмовити, з таких підстав.

Встановлено, що 20 січня 2025 року близько 18 год., у темну пору доби, без опадів, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював керування автомобілем «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах населеного пункту с. Ганнопіль Шепетівського району Хмельницької області в напрямку від м. Славута до с. Берездів Шепетівського району Хмельницької області, рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год, де максимальна швидкість руху транспортних засобів дозволена не більше ніж 50 км/год, чим грубо порушив вимоги пункту 2.9. (а), 12.4. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил).

Проїжджаючи вказану ділянку дороги, навпроти будинку №74 по вул. Корецька с. Ганнопіль Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.3 (б),12.1, Правил, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не врахував рух в межах населеного пункту, темну пору доби, відсутність освітлення дороги, що значно погіршувало видимість в напрямку його руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині в межах своєї смуги руху перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_9 , в порушення вимог пункту 12.3 Правил, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого, не застосовуючи гальмування, допустив наїзд вказаним автомобілем на пішохода ОСОБА_9 ..

Після вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , продовжуючи керування автомобілем, не зупиняючись, залишив місце події.

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3, 12.4 Правил, зміст яких полягає в наступному:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3, 12.4 Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Крім цього, 20 січня 2025 року, близько 18 год., водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював керування автомобілем «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах населеного пункту с. Ганнопіль Шепетівського району Хмельницької області в напрямку від м. Славута до с. Берездів Шепетівського району Хмельницької області, рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год, де максимальна швидкість руху транспортних засобів обмежена не більше ніж 50 км/год, в порушення пунктів 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3, 12.4 Правил, допустив наїзд вказаним автомобілем на пішохода ОСОБА_9 .

Далі ОСОБА_5 відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що в результаті його дій, а саме дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, у порушення вимог п. 2.10 (а,г,д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілому, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_9 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не вжив самостійних заходів для доставлення потерпілого до лікувального закладу та не вжив будь-яких інших заходів, необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілого, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя, безпорадному стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. 2.10 (а,г,д) Правил та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зміст яких полягає в наступному:

п.2.10 - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» - учасники дорожнього руху зобов`язані надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

За вказаним фактом 20.01.2025 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000091.

20.01.2025 о 23 год. 15 хв. ОСОБА_5 згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, затримано та складено протокол про затримання.

21.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

22.01.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 14.03.2025 включно та визначено заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 181 680 грн., яка була внесена 23.01.2025 та відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України ОСОБА_5 звільнено з під варти.

29.01.2025 рішенням апеляційного суду Хмельницької області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 18 березня 2025 року включно, без визначення застави.

Двохмісячний термін досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 21.03.2025, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчуються 18.03.2025, а у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд необхідних слідчих дій, а саме:за результатами проведення судових експертиз та запланованих слідчих дій, з урахуванням отриманих доказів, вирішити питання щодо кінцевої кваліфікації дій підозрюваного та підготувати проект зміни раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. ст. 290 - 291 КПК України, із врахування обсягу матеріалів кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На підставі викладеного, враховуючи що висновки призначених судових експертиз не завершені, наявна необхідність у проведенні додаткових слідчих дій в тому числі із підозрюваним.

У зв`язку з тим, що завершити досудове розслідування у двох місячний термін (який закінчується 21.032025) та до кінцевого строку тримання під вартою підозрюваного (що закінчується 18.03.2025) не можливо, до Хмельницького міськрайонного суду подано клопотання про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження до 4-х місяців.

Слідчий суддя вважає, що наведені стороною обвинувачення в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики які стали підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, не змінилися.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, так як пов`язаний із керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, може переховуватись від органів досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, що обґрунтовується тим, що підозрюваний відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, з метою уникнення кримінальної відповідальності, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що в результаті його дій, а саме дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, залишив місце злочину, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та охорони здоров`я. Вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Окрім цього, про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_5 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди після її вчинення;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків ДТП з метою зміни їх показань, що обґрунтовується тим, що у разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного засобу, він зможе вільно пересуватися та здійснювати вплив на потерпілих та свідків з метою зміни їх показів на свою користь, так як покази свідків досліджуються безпосередньо судом;

- вчинити інше кримінальне правопорушення вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовується тим що ОСОБА_5 , притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на транспорті (ч. 1 ст. 130 КУпАП), та неодноразово до кримінальної відповідальності, що характеризує його легковажність до дотримання ним чинного законодавства та злочинну самовпевненість.

Таке, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2861 КК України у вчиненні якого, підозрюється ОСОБА_5 віднесено до тяжких злочинів.

З врахуванням наведеного, особи ОСОБА_5 , та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, а також беручи до уваги ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному без визначення застави та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

А тому інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями. 17.03.2025 слідчим суддею Хмельницького міськарйонного суду Хмельницької області продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З огляду на наведене, продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити по 09.05. 2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала діє по 09.05. 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя