ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1944/24

Провадження № 1-кп/486/133/2025

28 січня 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000418 від 30.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, працюючого помічником оператора на АЗК «WOG», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 29.09.2024 близько 07:20 год. знаходячись біля колишнього посту ДАІ при в`їзді до міста Южноукраїнськ, нині (Південноукраїнськ) Миколаївської області (неподалік автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» в напрямку вул. Миру, м. Південноукраїнськ) помітив на пішохідній доріжці банківську універсальну картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , якою вирішив незаконно заволодіти з метою подальшого зняття з банківського рахунку грошових коштів.

Відповідно до п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав офіційний документ - банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , не вживши заходів, направлених на повернення чужого майна власнику, маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим. ОСОБА_3 усвідомлював, що вказана вище банківська картка належить певній особі, однак вирішив нею незаконно заволодіти, щоб у подальшому зняти з неї грошові кошти для власного збагачення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, тримаючи при собі належну ОСОБА_5 банківську картку, маючи на меті скоїти крадіжку грошових коштів з карткового рахунку даної картки, керуючись єдиним протиправним умислом, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, використавши термінали для оплати на касі різних торгівельних закладів, упродовж того ж дня (29.09.2024) здійснив завершені транзакції на загальну суму 6 493 (шість тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 61 (шістдесят одна) коп., а саме шляхом операцій з розрахунку за придбаний товар у приміщеннях:

- супермаркету «Копійка», розташованого за адресою: вул. Миру, 14-Б, м. Південноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області: о 08:11 год. на суму 25 грн. 60 коп.; о 08:44 год. на суму 457 грн. 14 коп.; о 08:46 год. на суму 471 грн. 10 коп.; о 08:48 год. на суму 491 грн. 60 коп.; о 08:49 год. на суму 465 грн. 10 коп.;

- магазину «Марафет», розташованого за адресою: б-р. Мрій, 5-а, м. Південноукраїнськ, о 09:08 год. на суму 410 грн.;

- магазину ТОВ «Атб-Маркет», розташованого за адресою: просп. Незалежності, 25, м. Південноукраїнськ, о 09:33 год. на суму 410 грн.;

- магазину «Цукерня», розташованого за адресою: просп. Незалежності, 19, м. Південноукраїнськ, о 09:53 год. на суму 172 грн. 50 коп.;

- магазину «Вероніка», розташованого за адресою: просп. Незалежності, 29, м. Південноукраїнськ, о 10:04 год. на суму 300 грн.;

- магазину «Конфіскат», розташованого за адресою: просп. Незалежності, 22, м. Південноукраїнськ, о 10:36 год. на суму 362 грн. та о 10:36 год. на суму 209 грн.;

- магазину ТОВ «Атб-Маркет», розташованого за адресою: просп. Незалежності, 25, м. Південноукраїнськ о 10:58 год. 29.09.2024 на суму 362 грн. 70 коп.;

- магазину ФОП ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4, о 11:06 год. на суму 424 грн.;

- магазину «Марафет», розташованого за адресою: б-р. Мрій, 5-а, м. Південноукраїнськ, о 11:28 год. на суму 426 грн.;

- магазину ФОП ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3, о 11:32 год. на суму 480 грн.;

- магазину «Черняхівські ковбаси», розташованого за адресою: просп. Соборності, 7, м. Південноукраїнськ: о 11:36 год. на суму 371 грн.; о 11:36 год. на суму 107 грн.; о 11:36 год. на суму 348 грн.;

- магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Миру, 9/3, м. Південноукраїнськ, о 11:49 год. на суму 200 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 6 493 (шість тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 61 (шістдесят одна) коп.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України, не оспорював обставини, встановлені в ході слідства та зазначені в обвинувальному акті. В судовому засіданні обвинувачений показав, що йшов на роботу 29.09.2024 та побачив на дорозі картку, яку підібрав. На роботі йому повідомили про перенесення зміни і він пішов додому. По дорозі зайшов у магазин за продуктами та розрахувався знайденою карткою. Оплата пройшла успішно, він зрозумів що вона працює та пішов до магазинів. В різних магазинах купував засоби для гоління, каву, продукти, спортивні штани та капці, цигарки, а також різні ласощі. Потім усвідомив, що робить щось не так, картку викинув у смітник, бо злякався, і пішов додому відпочити перед нічною зміною. Пізніше до нього звернувся чоловік потерпілої, повідомив, що він винний у викраденні коштів. На той час не задумувався, що так робити не можна. Щиро розкаявся, завдані збитки відшкодував одразу, як дізнався про загальну суму, потерпілій кошти повернув у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з обвинуваченим знайома так як працюють на одному підприємстві, але в різних змінах. Втратила картку, коли йшла додому після зміни. Повідомлень про здійснення транзакцій не бачила, оскільки після роботи відпочивала. Коли прокинулася і побачила у телефоні повідомлення про зняття коштів, заблокувала картку і звернулася до поліції. Також зазначила, що обвинувачений повернув їй кошти у повному обсязі одразу, як поліція встановила його особу, претензій до нього потерпіла не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Клопотань про допит свідків - сторони не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) такі докази в даному провадженні судом не досліджувалися.

Підстави для сумнівів при повному визнанні вини обвинуваченим ОСОБА_3 у суду відсутні, оскільки обставини вчинення кримінальних правопорушень повністю визнані самим обвинуваченим.

Під час судового розгляду провадження прокурором були надані та судом досліджені наступні матеріали:

- витяг з ЄРДР №0000418 від 30.09.2024 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_5 про викрадення коштів з банківської картки;

- постанова про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами від 30.09.2024, якою визнано мобільний телефон, що належить ОСОБА_5 , речовим доказом;

- розписка ОСОБА_5 , згідно якої мобільний телефон повернуто потерпілій;

- копія паспорта ОСОБА_3 ;

- копія пенсійного посвідчення, згідно якого ОСОБА_3 є пенсіонером за віком;

- вимоги про наявність судимостей, відповідно до якої ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

- довідки про неперебування ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;

- відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої ОСОБА_3 виключений з військовому обліку за віком;

- довідка-характеристику з місця реєстрації;

- довідка про склад сім`ї, згідно якої ОСОБА_3 інших членів сім`ї не має, проживає один.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за:

- ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів;

- ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, його вік та стан здоров`я. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є пенсіонером за віком, офіційно працевлаштований, не є військовозобов`язаним, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатрів та наркологів комунальних медичних закладів Миколаївської області.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує досудову доповідь, з якої вбачається середній ризик повторності вчинення кримінального правопорушення, середній рівень небезпеки для суспільства, низький ризик завдання шкоди життю і здоров`ю, а також думку органу пробації, що застосування соціально-виховних заходів, необхідних для впливу на поведінку ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкцій частин статей, за якими він обвинувачується, у виді пробаційного нагляду та позбавлення волі.

Остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся, шкода відшкодована у повному обсязі, витрати на проведення експертиз відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

--за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду;

--за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ, мобільний телефон фірми «RealMe UI» модель «RMX3930», вважати повернутим ОСОБА_5 як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1