Справа № 953/7183/24
н/п 1-кс/953/73/25
"25" лютого 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
В судовому засіданні представник заявників - адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції) заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що в межах вказаного кримінального провадження призначено експертизи, висновки експертиз на теперішній час не готові накладення арешту є заходом забезпечення кримінального провадження та вказане майно може забезпечити відшкодування збитків. В межах вказаного кримінального провадження проводяться слідчі дії, на теперішній час не встановлено точну суму збитків, що унеможливлює на теперішній час повідомлення про підозри відповідним особам.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи №953/7183/24 н/п 1-кс/953/7426/24 за клопотанням про накладення арешту на майно, приходить до наступного.
Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 22.10.2024 апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 залишено без задоволення; ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 залишено без змін (а.с. 110-115 справи №953/7183/24 н/п 1-кс/953/7426/24).
В мотивувальній частин частині ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.10.2024 колегія суддів зазначила, зокрема, що з матеріалів вбачалося, що були достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні та арештоване слідчим суддею, відповідало критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Решта доводів, на які посилався в апеляційній скарзі представник власника майна, зокрема щодо незаконності проведення обшуку також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовували правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтувалися лише на суб`єктивних оціночних судженнях. Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно. При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідав вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України. Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погодився і апеляційний суд. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважала ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачала.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Обґрунтованість накладення арешту ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 на вказане майно, в частині, в якій представник заявника просить скасувати арешт майна, перевірялася Харківським апеляційним судом, та ухвала суду першої інстанції в цій частині залишена без змін.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Враховуючи викладене, стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є потреба, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного майна.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Вищевказаний захід забезпечення має значення для забезпечення кримінального провадження.
Вказані обставини мають бути перевірені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яке на теперішній час триває, шляхом виконання передбачених нормами КПК України слідчих та процесуальних дій.
За вказаних обставин, доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2024, та залишеного без змін ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 22.10.2024, відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для його скасування.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна є передчасними та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1