Провадження №1-кс/522/6585/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України, однак не пізніше 24 серпня 2024 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування на теперішній час не встановлено) у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на вчинення диверсій, з метою ослаблення держави шляхом вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Так, ОСОБА_5 , будучи мешканцем м. Білгород-Дністровський Одеської області, приступив до реалізації свого злочинного умислу, а саме за невстановлених слідством обставин та у невстановлений слідством час та місці, але не пізніше листопада 2024 року, використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY J4+», IMEI (1) НОМЕР_1 IMEI (2) НОМЕР_2 , зі встановленим Інтернет додатком месенджеру «Telegram» з обліковим записом під назвою «Gff», який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , за допомогою зазначеного месенджеру «Telegram» (сервіс для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами), встановив зв`язок із невстановленою слідством особою, що діє в інтересах держави агресора РФ яка в ході спілкування з ОСОБА_5 , виступила з пропозицією і вказівками здійснювати з метою ослаблення держави на території м. Одеси і Одеської області підпали релейних шаф сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом Одеської залізниці, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, за грошову винагороду.

Надалі, в якості об`єкта диверсії ОСОБА_5 обрав прилад вимірювання нагріву букс (колісних пар) залізничних вагонів на 88 км перегону Кантемир-Білгород-Дністровський Одеської філії АТ «Укрзалізниця» на території АДРЕСА_1 . Попередньо про виявлений об`єкт залізниці, ОСОБА_5 повідомив за допомогою месенджеру «Telegram» невстановлену слідством особу, що діє в інтересах держави агресора РФ, яка після аналізу та вивчення зібраних ОСОБА_5 матеріалів, погодила зазначений об`єкт та вчинення дій, направлених на його пошкодження.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення диверсії, діючи на виконання вказівки невстановленої слідством особи, що діє в інтересах держави агресора РФ, 12.11.2024 приблизно о 22 год. 15 хв. ОСОБА_5 приїхав на невстановленому транспорті до с. Олексіївка звідки вирушив до залізничної станції Кантемир, а від неї пішов пішки до місцезнаходження вищевказаного приладу вимірювання нагріву букс (колісних пар) залізничних вагонів, попередньо підшукавши засоби для вчинення диверсії, а саме бензин у пластиковій ємності та запальничку.

Завершуючи вказані протиправні дії по вчиненню диверсії в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту України з Російською Федерацією, 12.11.2024 приблизно 22 год. 21 хв., ОСОБА_5 діючи умисно, з метою вчинення диверсії на виконання завдання невстановленої слідством особи, що діє в інтересах держави агресора РФ, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії Російської Федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, переслідуючи мету ослаблення держави в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, вчинив дії, спрямовані на пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме самостійно - здійснив підпал приладу вимірювання нагріву букс (колісних пар) залізничних вагонів на 88 км перегону Кантемир-Білгород-Дністровський Одеської філії АТ «Укрзалізниця» на території АДРЕСА_1 , яка відноситься до об`єкту критичної інфраструктури народногосподарського та оборонного призначення. При цьому, ОСОБА_5 облив вищевказаний прилад бензином з пластикової ємності та за допомогою запальнички підпалив вказану суміш, внаслідок чого відбулося займання вищевказаної шафи, однак за результатами займання обладнання приладу не постраждало, за незалежних від волевиявлення ОСОБА_5 причин.

Разом з тим, ОСОБА_5 паралельно за допомогою відеокамери власного мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY J4+», IMEI (1) НОМЕР_1 IMEI (2) НОМЕР_2 , зі встановленим Інтернет додатком месенджеру «Telegram» з обліковим записом під назвою «Gff», який прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , знімав весь процес підпалу на відеозапис, на вказівку невстановленої особи, що діє в інтересах держави агресора РФ, з метою подальшого надсилання останньому вказаного відеозапису в якості звіту про вчинену диверсії.

27.11.2024, о 13 год. 05 хв. ОСОБА_5 в порядку ст. 615 КПК України затримано посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 27.11.2024 ОСОБА_5 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України .

Повідомлення про підозру обґрунтовується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 13.11.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.11.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.11.2024;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 від 27.11.2024;

- відповіддю Одеської філії АТ «Укрзалізниця» №НЗІ-004/1455 від 18.11.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 27.11.2024;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На даний час встановлено лише частину свідків, які можуть дати конкретні покази відносно підозрюваного, однак досудове розслідування відносно нього лише розпочато та проводиться збір доказової бази, у зв`язку з чим він має виконувати процесуальні обов`язки, які мають забезпечити об`єктивне та всебічне досудове розслідування в найкоротші строки.

ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах агресії російської федерації та вчинив диверсію, а саме злочин який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, суспільства, у зв`язку з чим відносно нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Також, вказані обставини не дозволяють застосувати відносно підозрюваного запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки. Крім цього, у разі визнання підозрюваного винним, йому загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років позбавленням волі або довічне позбавлення волі, що надає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, необхідно прийняти до уваги, що підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , полягає в тому, що в Україні введено воєнний стан в умовах агресії російської федерації, а останній підозрюється у вчиненні диверсії та знаходячись на свободі зможе продовжити вчиняти злочини проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану.

Слід врахувати, що ОСОБА_5 може залишити територію України з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У той же час, ОСОБА_10 може продовжити свою протиправну діяльність на території України та інших держав, використовуючи можливості отриманого досвіду та навичок протиправної діяльності, переховуючись від органу досудового розслідування та суду.

Також, вказані обставини не дозволяють застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки.

Крім цього, у разі визнання ОСОБА_10 винним, йому загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що надає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення слідчих дій були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних та будучи обізнаною про хід досудового розслідування може незаконно впливати на зазначених свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження з метою дачі ними завідомо неправдивих показань/висновків, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.

Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою до обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо з причин, які зазначені вище. Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

За указаних обставин підстави для застосування до підозрюваного будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застами, у зв`язку з тим, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Слідчий. підтримав доводи прокурора, зазначив, що зараз проводяться всі необхідні слідчі дії, спрямовані на оперативне та об`єктивне встановлення всіх обставин події, в тому числі встановлення усіх свідків.

Захисник заперечував щодо клопотання, вказав, що медичних документів на підтвердження погано стану здоров`я підозрюваного наразі немає, однак здійснені відповідні запити.

Підозрюваний підтримав позиції захисника пояснив, що він вживає наркотичні засоби та перебуває на державній програмі по лікуванню від накрозалежності. Вказав, що має закриту форму туберкульозу та хворіє на ОСОБА_11 .

Слідчий та прокурор зазначили, що наявність вказаних хвороб не може бути підставою для застосування іншого запобіжного засобу відносно підозрюваного.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який караються позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Викладені обставини, можлива наявність невстановлених співучасників, організаторів, а також тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , свідчать про те, що підозрюваний, у випадку не застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду в силу тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, тощо. Під час досудового слідства ще не встановлені та не допитані всі свідки та причетні особи, з якими контактував ОСОБА_5 під час вчинення ним злочину, а тому існує зазначений ризик;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його антисоціальну поведінку, останній може продовжити свою злочинну діяльність та тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо неї.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: репутацію підозрюваного, а також що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, суспільну резонансність даного злочину та численних аналогічних на території України останнім часом, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у разі застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу чи у разі визначення та внесення ним розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам

Обставин, передбачених ч. 2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на цей час виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлюються інші співучасники, організатори злочину.

З урахуванням зазначених обставин справи, а також особи самого підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність не призначати заставу, оскільки у разі її внесення, даний запобіжний захід буде не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам на даному етапі слідства.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, до 25 січня 2025 року, після чого, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 27 листопада 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1