Справа № 206/2727/23
Провадження № 1-кп/206/42/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2024 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000214 від 14.04.2023відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює керівником департаменту з операційних систем ДТЕК «Придніпровська ТЕС», зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.122, ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, має вищу освіту, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіційно не працевлаштована, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.122, ч.2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2023, приблизно о17 годині 49 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось за можливе, ОСОБА_7 разом із своєю дружиною ОСОБА_8 малолітньою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідували вулицею Роторна у місті Дніпро, де біля магазину «Beerbox», розташованому поблизу будинку №25/1на вул. Роторній у м. Дніпро, на пішохідній доріжцізустріли раніше малознайомого їм ОСОБА_5 , який разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слідували у напрямку магазину «АТБ» по вул. Роторна у м. Дніпро.

У цей момент ОСОБА_8 , побачивши ОСОБА_5 , вказала на нього своєму чоловікові і вони одразу змінили напрямок руху, підійшли до ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто з хуліганських мотивів, використовуючи нікчемний формальний привід, а саме зроблене ОСОБА_5 напередодні, того ж дня, зауваження ОСОБА_8 з приводу поведінки їх малолітньої доньки, ОСОБА_7 , стоячи обличчям до ОСОБА_5 , схопив його своїми обома руками за одягнуту на ньому куртки, рухаючись вперед, штовхав його від себе, а ОСОБА_5 відступавав назад. Таким чином, вони обоє опинилися біля магазину «Beer box». ОСОБА_7 ,умисно, з силою штовхнув ОСОБА_5 у скляне вікна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_7 »,внаслідок чого вікно розбилося. В цей же час ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_5 з лівого боку та, нанесла потерпілому своєю правою рукою, в якій вона тримала мобільний телефон,2-3 удари в область лівого плеча та голови з лівого боку. Через розбиття скла у магазині внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продавець магазину змушений був припинити роботу магазина та викликати службу охорони і власницю магазину.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали відходити від ОСОБА_5 , при цьому не припиняючи словесної суперечки з потерпілим. В цей час ОСОБА_7 швидко розвернувся та знову наблизився до ОСОБА_5 , розмахуючи руками та ногами, почав штовхати його, наступаючи на нього, а ОСОБА_5 відступав назад. Від поштовху в тулуб ОСОБА_5 зачепився ногою за бордюр та впав на землю. В цей час ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,не реагуючи на плач малолітнього ОСОБА_13 та крики перехожих, які вимагали припинити хуліганські дії, підійшли до потерпілого і ОСОБА_8 вдарила потерпілого рукою в верхню частину тулубу, а ОСОБА_7 своєю рукою наніс 2-3 удару потерпілому в голову, а потім один удар ногою в ліву частину обличчя. Від цього удару ОСОБА_5 знепритомнів.

Почувши крики з боку перехожих, які почали сходитися до місця сутички, та побачивши, що ОСОБА_5 втратив свідомість, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вважаючи свої протиправні дії доведеними до кінця, покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово медичного експерта, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої щелепи зліва на рівні 4-го зуба; 8-ми синців та крововиливу обличчя; саден обличчя та надплічної ділянки зліва; синців правого плеча. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я, понад 21 добу (на підставі: п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6).

Вказані дії обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.28 ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене без попередньої змови групою осіб, та за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень не визнали.

Обвинувачена ОСОБА_8 суду показала, що 03 квітня 2023 року близько 16-00 год вона привела свою доньку на тренування. Її донька була в спарингу із сином ОСОБА_5 . Приблизно о 17-15 год до неї підійшов ОСОБА_5 з претензією, що її донька сильніша і старша за його сина. Вони з донькою пішли до роздягальні, він вслід їм почав виказувати погрози, виражатися нецензурно. Вона зателефонувала чоловікові, щоб він забрав їх. Прийшов чоловік і вони йому розповіла про цей інцидент. Вони втрьох пішли додому. По дорозі зустріли ОСОБА_5 , вона показала на нього чоловікові. Вони підійшли до ОСОБА_5 щоб з`ясувати ситуацію. ОСОБА_5 одразу повів себе агресивно, перший вдарив чоловіка рукою в тулуб. Вона відштовхнула ОСОБА_14 один раз парасолькою. Потім вони один одного почали штовхати і бити один одного ногами по ногам. Її чоловік відштовхував ОСОБА_14 від себе. Спиною ОСОБА_15 розбив віконне скло в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Вона вдарила ОСОБА_14 відкритою парасолькою 2 рази. Потім вони почали відходити від ОСОБА_14 , але останній став за ними йти, викрикуючи погрози та нецензурну лайку. В цей час йому хтось передав ОСОБА_14 газовий балончик, яким він махнув у її сторону. Вона сказала чоловіку, що він знову починає і у нього газовий балончик. Чоловік повернувся, хотів ногою вибити газовий балончик, ОСОБА_15 , відступаючи назад спиною, перечепився через бордюр і впав. Чоловік вдарив ОСОБА_16 рукою в область голови 2 рази. На голову ОСОБА_17 він не стрибав. Конфлікт тривав 3-4 хвилини. Вважає, що ініціатором сутички був саме ОСОБА_18 . Цивільний позов ОСОБА_14 не визнає.

Обвинувачений ОСОБА_7 суду показав, що 05 квітня 2023 року, приблизно о 16-00 год йому на телефон подзвонила дружина і повідомила про те, що на тренуванні ОСОБА_5 погрожував його дружині та дитині, ображав нецензурно, просила його зустріти їх. Він зустрів дружину з донькою і вони пішли додому. По дорозі побачили ОСОБА_5 . Він підійшов до нього щоб поговорити, але ОСОБА_16 вдарив його правою рукою в тулуб. Між ними почалася потасовка. Він штовхнув ОСОБА_14 і той своєю спиною розбив віконне скло в магазині. Після того, вони з дружиною почали відходити, але ОСОБА_15 став йти за ними, виказуючи погрози і нецензурну лайку. Потім дружина сказала, що у нього газовий балончик, він повернувся, хотів ногою вибити газовий балончик з його руки. Відходячи назад ОСОБА_16 перечепився через бордюр і впав. Він наніс йому рукою 2 удари в область обличчя, ногою на голову він не стрибав. Потім вони пішли, обернувшись він побачив, що ОСОБА_15 сидить на землі. Свідомість він не втрачав. Своєї провини він не визнає, цивільний позов ОСОБА_14 не визнає.

Хоча обвинувачені і не визнали своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, які їм інкримінуються, все ж на думку суду, їх вина знайшла своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження та доводиться сукупністю всіх досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 05 квітня 2023 року приблизно о 15-30 год. він привів свого сина на тренування з боксу. До цієї секції також ходить і донька обвинувачених ОСОБА_19 . Під час тренування ОСОБА_19 вдарила його сина ліктем в спину. Після тренування, приблизно о 17-15 год, він звернувся до матері ОСОБА_20 з проханням, щоб вона поговорила зі своєю донькою з приводу її вчинку. ОСОБА_21 розвернулася і пішла з зали. Після тренування він йшов із своїм сином по вул.. Роторна в напрямку магазину «АТБ». В цей час, з іншого боку йшли ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і їхня донька ОСОБА_19 . Побачивши його, ОСОБА_22 щось сказала чоловіку і показала на нього пальцем. Обвинувачені змінили напрямок руху і підійшли до них. ОСОБА_7 одразу почав нападати на нього, хапати за грудки, потім почав штовхати його в груди у бік пивного магазину. Опинившись біля магазину, ОСОБА_7 штовхнув його спиною в скляне вікно магазину, від чого воно розбилося. ОСОБА_21 нанесла йому 4-5 ударів телефоном по обличчю і по голові. Потім вони відійшли від нього. Він зробив їм обом зауваження. ОСОБА_23 сказала чоловік: «бачиш, він знову починає». Тоді ОСОБА_7 знову підійшов до нього і почав наносити йому удари в тулуб, пах. Він, захищаючись від нападів ОСОБА_7 відступав назад, потім ОСОБА_7 повалив його на землю, вдарив його ногою в пах, в живіт. ОСОБА_21 варила його ногою по тулубу 3 рази. Потім ОСОБА_7 стрибнув ногою йому на голову в області обличчя, він на якийсь час втратив свідомість. Коли прийшов до тями, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вже не було. Навколо нього зібралися люди, йому допомогли підвестися, завели його до магазину «Bir Box». Надали йому допомогу, викликали поліцію. Всі події відбувалися в людному місці, в присутності малолітніх дітей та перехожих, які кричали і вимагали припинити хуліганські дії. Внаслідок побиття він отримав струс мозку, перелом щелепи, садна в області паху, тулубу, обличчя, голови. Наступного дня, 06.03.2023, він звернувся до медичного експерта, який встановив у нього легкі тілесні ушкодження. Після здійснення рентгену щелепи, виявили перелом щелепи, тому він вдруге 07.03.2023 звертався до медичного експерта, який встановив у нього тілесні ушкодження середньої тяжкості. Йому провели операцію на щелепі, видалили три зуби. Після цього він став погано чути. Заявлений цивільний позов він підтримує повністю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду повідомила, що в квітні 2023 року, точної дати вже не пам`ятає, вона з дитиною йшла в бік «АТБ», почула крики, побачила, що між ОСОБА_25 і чоловіком та жінкою виник якийсь конфлікт. Чоловік наносив ОСОБА_17 удари ногою в пах. Жінка вдарила його по голові 3-4 рази рукою, в якій був телефон. Потім чоловік, тримаючи потерпілого за грудки, штовхнув його у віконне скло магазину. Скло розбилося. Після цього чоловік та жінка почали відходити. Потім жінка сказала; «бачиш, він знову починає». Тоді чоловік повернувся знову до ОСОБА_14 і почав наносити йому удари ногою в пах, руками по тулубу. Потів штовхнув ОСОБА_14 і той впав. Коли ОСОБА_15 був на землі чоловік наніс йому 3-4 удари рукою в голову, а потім стрибнув йому ногою на голову. Вона почала кричати, щоб вони зупинилися. Поруч були діти, які теж кричали та плакали. Чоловік та жінка стали відходити. Вона підійшла до ОСОБА_14 , той був без тями, не розмовляв. Вона допомагала йому підвестися, у нього з рота йшла кров, на обличчі були садна. Потім приїхала швидка та поліція.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду показав, що весною 2023 року, точної дати він вже не пам`ятає, приблизно о 17-00 год. він йшов до магазину «АТБ». На відстані приблизно 10 метрів, побачив, як дівчина з хлопцем напали на чоловіка, усі голосно кричали і виражалися нецензурною лайкою. Жінка била потерпілого рукою, в якій був телефон, по голові, нанесла йому 3-4 удари. Чоловік теж наніс потерпілому удар, від якого потерпілий впав на землю. Коли потерпілий лежав на землі, то чоловік наніс йому десь 3 удари ногою в пах, 2-3 удари рукою по голові, потім скакнув ногою йому на голову. Поруч були діти, які кричали. Жінка сказали дитині; «відійди звідси, а то і ти отримаєш». Потім у сутичку втрутилася, якась жінка, стала захищати потерпілого і тоді чоловік та жінка пішли. Він підійшов до потерпілого, той начебто на кілька хвилин втратив свідомість, потім він допоміг йому підвестися. У потерпілого були садна на обличчі, голові, йшла кров з носу. Він допоміг йому вмитися. Щока в області щелепи у потерпілого була підпухла. Десь через 2-3 дні він побачив ОСОБА_16 , який повідомив йому, що в нього зламана щелепа.

Свідок ОСОБА_27 , дружина потерпілого, суду показала, що вечері 23.05.2023 чоловік прийшов додому з розбитим обличчям. Він розказав, що на вулиці на нього напали батьки дівчинки, з якою їхній син ходив на тренування. До цього, чоловік на тренуванні підійшов до ОСОБА_8 і попросив її поговорити з донькою, щоб вона не чіпала їхнього сина. Зі слів чоловіка їй відомо, що ОСОБА_7 підійшов до чоловіка і почав звинувачувати його, що він чіпляється до його дружини. Потім ОСОБА_28 обоє почали бити чоловіка, повалили його на землю і обвинувачений стрибнув йому на голову. На наступний день у чоловіка розпухла голова, було синє обличчя. Після проведення реннтгенологічного дослідження виявилося, що у чоловіка зламана нижня щелепа. Йому робили операцію, видалили кілька зубів, було застосовано шунтування щелепи. Тривалий час він лікувався, потребував спеціального харчування. Коли він лежав у лікарні вона піклувалася про його хвору сестру. Під час побиття чоловіка був присутній їхній син ОСОБА_29 , який отримав стрес, він плакав. Вони ходили з дитиною до психолога

Малолітній свідок ОСОБА_13 суду розказав, що коли вони з батьком після тренування поверталися додому, до них підійшов чоловік, позаду нього йшла ОСОБА_30 з мамою, Чоловік кричав і матюкався на батька, що він заговорив з його дружиною. Батько теж кричав і матюкався на нього. Потім чоловік схопив батька за одежу і штовхнув його в віконне скло магазину. ОСОБА_31 біля магазину вдарила батька 2-3 рази телефоном по голові і обличчю. Потім чоловік вдруге став нападати на батька. Батько чоловіку удари не наносив, він тільки оборонявся. Потім чоловік штовхнув батька і батько спіткнувся об бордюр і впав. Чоловік почав бити батьками ногами нижче тулуба, потім рукою, потім пригнув на голову. Він прохав не бити тата. Потім якась жінка розборонила їх. Батько коли лежав на землі він втрачав свідомість, бо його хотіли підняти, а він не рухався. Потім батьку допомоги підвестися. У батька надулася щока, бігла кров з рота. Додому він йшов самостійно.

Свідок ОСОБА_32 суду показав, що працює продавцем в магазині «Bir Box». В квітні 2023 року, точної дати він не пам`ятає, працював у магазині, почув крики і побачив, що обвинувачений ОСОБА_7 штовхає потерпілого у плечі в бік магазину. Потерпілий не пручався, тільки держав обвинуваченого за руки. Потім обвинувачений спиною штовхнув потерпілого у віконне скло магазину, скло розбилося. Нападаючий став відходити. Потерпілий спитав у жінки; «що відбувається». Тоді обвинувачений знову повернувся, став нападати на потерпілого, штовхнув його. Коли потерпілий впав, обвинувачений наніс йому 2 удари ногою по тулубу, у верхню частину стегна, потім зверху над ним схилився і наніс 2-3 удари рукою в обличчя. Він не бачив, щоб обвинувачений ОСОБА_7 бив потерпілого ногою в обличчя. Також він не бачив, щоб ОСОБА_8 наносила удари потерпілому. Коли обвинувачені пішли, потерпілий прийшов до тями, якийсь чоловік допоміг потерпілому підвестися. Він виніс воду, серветки, щоб потерпілий вмився. Він завів потерпілого до магазину, викликали швидку і поліцію. Ліва щока потерпілого була опухлою, під лівим оком і на голові були рани. Під час цієї бійки були присутні діти, які кричали і плакали. Робота магазину була зупинена десь на 3 години, оскільки у магазині було розбито скло, приїхали працівники охоронної служби, яких він викликав, та працівники поліції, які проводили опитування присутніх.

Свідок ОСОБА_33 суду показала, що вона є орендарем приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». У квітні 2023 року, точну дату не пам`ятає, на телефон прийшло СМС про виклик охорони до її магазину. Коли вона приїхала в магазин, побачила розбите скло. У магазині був чоловік, на обличчі якого була кров та подряпини. Згодом вона надала працівникам поліції відеозапис з камери відеоспостереження магазину. Робота магазину були зупинена десь на 1 годину, викликали поліцію, працівники поліції відбирали пояснення у присутніх осіб.

Свідок ОСОБА_34 суду показав, що працює охоронцем в охоронній службі «ГУАРД». У квітні 2023 року, очну дату не пам`ятає, надійшов виклик, спрацювала «тревожна кнопка» в магазині пива «Bir Box». Коли приїхали, то побачили, що в магазині розбите скло. В приміщенні був продавець, потерпілий, якому надавали медичну допомогу, у нього була зліва порізана щока, була кров. Син потерпілого казав, що напали на батька, вдарили батька об скло.

Свідок ОСОБА_35 суду показала, що десь у квітні 2023 року, точну дату не пам`ятає, вона прийшла до спортивної секції забрати брата. ОСОБА_15 повідомив їй, що дівчинка ОСОБА_30 штовхнула його сина в спину, до цього вона неодноразово бачила, що ця дівчинка штовхається. ОСОБА_16 у роздягальні підійшов до мами дівчинки і сказав їй, щоб вона поговорила зі своєю дитиною з приводу її поведінки. Жінка на це нічого не відповіла, вона відвернулася від ОСОБА_36 .

Судом також були допитані свідки сторони захисту: ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 .

Свідок ОСОБА_37 суду показав, що знайомий з подружжям ОСОБА_28 . Був свідком конфлікту між ними та потерпілим. Коли саме це було, він вже не пам`ятає. Він проходив неподалік пивного магазину «Bir Box», побачив бійку. Спочатку ОСОБА_40 та ОСОБА_23 спорилися з потерпілим на підвищених тонах, усі висловлювалися нецензурною лайкою, штовханина переросла в бійку, яка швидко закінчилася. ОСОБА_40 і ОСОБА_23 почали відходити від потерпілого, але той йшов за ними і кричав « мала, не втручайся в чужі справи». Тоді ОСОБА_41 повернувся до потерпілого, наніс йому удар в обличчя. Потім вони штовхалися, потім потерпілий впав і ОСОБА_40 завдав потерпілому ще 3-4 удари по обличчю. Він не бачив щоб ОСОБА_42 била потерпілого. Бійка тривала 5-6 хвилин. Бачив, як з руки потерпілого випав який темний предмет довжиною 30-40 см., що це було він не бачив. Потерпілий лежав на асфальті кілька хвили, біля нього було кілька осіб, які допомагали йому підвестися. Бачив дітей хлопчика і дівчинку, які кричали.

Свідок ОСОБА_38 суду показала, що на початку квітня 2023 року вона прийшла до спортивної секції з боксу, щоб забрати свого брата. В роздягальні були ОСОБА_43 з батьком ОСОБА_25 , потім прийшла ОСОБА_21 , покликала свою дочку. ОСОБА_30 розповідала матері, що перемогла ОСОБА_44 . В цей момент ОСОБА_15 підскочив, підійшов до ОСОБА_23 і почав їй виказувати голосно свої невдоволення, вживаючи нецензурні слова, погрожуючи, що він покаже їм, хто кого переміг, він розбереться з ними. При цьому в роздягальні були інші батьки і діти, вона була здивована такою поведінкою ОСОБА_45 ОСОБА_21 почала телефонувати чоловіку, розказувати що сталося, просила, щоб він за ними прийшов. Через кілька місяців ОСОБА_23 повідомила їй, що справа дійшла до суду і попрохала її дати свідчення щодо цього випадку.

Свідок ОСОБА_46 суду показав, що працює разом з ОСОБА_7 . Навесні 2023 року, в роздягальні, він був свідком телефонної розмови ОСОБА_47 із дружиною, яка повідомила чоловіка, що на тренуванні дитини виник якийсь конфлікт з якимсь чоловіком, який ображав її та дитину і погрожував їм. Він запропонував ОСОБА_48 підвезти його куди йому треба. Підвіз його до будинку побуту на вул. Перемоги. Наступного дня ОСОБА_40 розповів йому, що його дружину і дитину образив якийсь чоловік. Що у нього з цим чоловіком була якась сутичка, що у чоловіка був газовий балончик.

Винуватість ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в скоєні інкримінованих їм кримінальних правопорушень також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 05.05.2023 із фототаблицею до нього, проведеного за участю ОСОБА_5 , згідно із яким предметом огляду була ділянка місцевості - пішохідна доріжка, яка розташована на відстані близько 3 м. від магазину «Bir Box», та розбита секція скляної вітрини даного магазину ( а.с.10-11, т.1);

-консультативним висновком спеціаліста КНП «МКЛ №4 «ДМР» хірурга-стоматолога ОСОБА_49 від 07.04.2023, згідно із яким за результатами рентегенологічного дослідження у ОСОБА_5 виявлено відкритий перелом тіла нижньої щелепи ліворуч ( а.с.35,39 т.1);

-висновком спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_50 №919 від 06.04.2023 із фототаблицею до нього, згідно із яким, у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців, крововиливу, саден обличчя, наплічної ділянки зліва, синців правого плеча, що спричинені від дії тупого (тупих) предмету (предметів), в термін, на який вказує обстежений, тобто 05.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. а.с.36-38, т. 1);

-висновком спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_50 №933 від 07.04.2023 згідно із яким, у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої щелепи зліва на рівні 4-го зуба, синців, крововиливу обличчя, саден обличчя, наплічної ділянки зліва, синців правого плеча, що спричинені від дії тупого (тупих) предмету (предметів), в термін, на який вказує обстежений, тобто 05.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. На підставі п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 доба. Висновок спеціаліста №919 від 06.04.2023, стосовно ступеня тяжкості вважати таким, що втратив силу ( а.с. 40-41, т.1);

-випискою з медичної карти стаціонарного хворого №12175 від 02.05.2023, згідно із якою ОСОБА_5 у період з 10.04.2023 по 02.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «МКЛ №4 ДМР». 10.04.2023 року проведено бімаксілярне шинування, видалення 34 зуба ( а.с. а.с.42, т. 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2023 та фототаблицями до нього, який було проведено за участю потерпілого ОСОБА_5 , його представника ОСОБА_6 та понятих, в ході якого ОСОБА_5 показав місце, розказав про обставини та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ( а.с. 45-55, т.1);

-висновком експерта ОСОБА_50 №1292е від 09.05.2023 згідно із яким, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої щелепи зліва на рівні 4-го зуба, восьми синців та крововиливу обличчя, саден обличчя, наплічної ділянки зліва, синців правого плеча, що спричинені від дії не менш семи ударів в область обличчя, правого плеча тупого (тупих) твердого предмету (предметів), в термін, на який вказує обстежений, тобто 05.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. На підставі п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 доба. Встановлені тілесні ушкодження за своїм характером спричинені в короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо. Встановлені тілесні ушкодження не відображають на собі конструктивних властивостей травмуючого предмету, тому конкретизувати його неможливо, таким могла бути й рука, стиснена в кулак, або інший тупий предмет, що має аналогічні травмуючі властивості. Характер та локалізація тілесних ушкоджень , їх кількість виключає можливість їх спричинення власноруч. Встановлені тілесні ушкодження оцінені за критерієм тривалого розладу здоров`я та не є небезпечними для життя. Характер та локалізація встановлених тілесних ушкоджень виключає можливість їх виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного росту. Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 18.04.2023 за участю потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( а.с. 61-63, т.1);

-протоколом огляду відеозапису від 20.04.2023, згідно із яким слідчим ОСОБА_51 було оглянуті відеозаписи з камер відеоспостереження з магазинів «Рестарт» та «Bir Box» та DVD-R диском із цими відеозаписами, а також постановою від 20.04.2023про визнання цього та DVD-R диску речовим доказом у справі (а.с. 68-70, 71-72 т.1, копії відеозаписів на флешносіях на а.с.4, 42, 136, т.4).

З дослідженого безпосередньо судом відеозапису з камери відеоспостереження з магазину «Рестарт», у тому числі і копією цього відеозапису із збільшеним форматом зображення, наданою стороною захисту( а.с. 136, т. 4), було встановлено, що з правої частини по дорозі йдуть ОСОБА_15 із сином. Прямо по пішохідній доріжці йдуть ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і їхня дочка. Побачивши ОСОБА_14 , ОСОБА_8 повертається до свого чоловіка і щось йому каже, показуючи в бік ОСОБА_36 . Вони змінюють напрямок руху і йдуть на зустріч ОСОБА_52 . Підійшовши впритул до потерпілого, ОСОБА_7 штовхає його, потім лівою рукою замахується, а ОСОБА_53 відхиляється від удару. В цей час ОСОБА_8 б`є потерпілого відкритою парасолькою по голові. Далі між чоловіками відбувається штовханина, триваючи один одного за руки, ОСОБА_7 штовхає ОСОБА_5 в бік магазину, притискаючи його спиною до вікна. ОСОБА_8 підходить до них з правої сторони і правою рукою замахується в бік потерпілого. Потім усі переміщуються на пішохідну доріжку. Далі ОСОБА_54 відходить, за ним йде ОСОБА_21 , за нею - ОСОБА_15 , при цьому вони щось говорять один одному. Потім ОСОБА_54 швидко повертається до ОСОБА_14 і починає наступати на нього, роблячи випади ногами та руками і його бік. ОСОБА_15 відступає, потім видно, що ОСОБА_16 падає.

З дослідженого безпосередньо судом відеозапису з камери відеоспостереження з магазину та « ОСОБА_55 » встановлено, що ОСОБА_7 тримаючи руками за руки ОСОБА_5 штовхає останнього в бік вікна магазину, вікно розбивається. ОСОБА_8 йде слідом за чоловіками, тримаючи в правій руці телефон, в лівій відкриту парасольку. Потім ОСОБА_8 . б`є ОСОБА_14 рукою, в якій знаходиться телефон. Потім ОСОБА_7 штовхає ОСОБА_14 вправо. Коли провадець виходить з магазину, чутно крики та плач дитини.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_24 на фото №1 впізнала чоловіка, який 05.04.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 наніс раніше знайомому їй чоловіку на ім`я ОСОБА_56 тілесні ушкодження; додатком до протоколу, згідно із яким на фото №1 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 79-81, т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2023 із фототаблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_24 , в ході якого свідок показала місце де стався конфлікт між ОСОБА_5 та невідомими їй чоловіком та жінкою, показала на статисті механізм нанесення тілесних ушкоджень цими особами потерпілому ОСОБА_5 ( а.с.82-87, т.1);

-висновком експерта ОСОБА_50 №1298е від 09.05.2023 згідно із яким, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої щелепи зліва на рівні 4-го зуба, восьми синців та крововиливу обличчя, саден обличчя, наплічної ділянки зліва, синців правого плеча, що спричинені від дії не менш семи ударів в область обличчя, правого плеча тупого (тупих) твердого предмету (предметів), в термін, на який вказує обстежений, тобто 05.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. На підставі п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 доба. Встановлені тілесні ушкодження за своїм характером спричинені в короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо. Встановлені тілесні ушкодження не відображають на собі конструктивних властивостей травмуючого предмету, тому конкретизувати його неможливо, таким могла бути й рука, стиснена в кулак, або інший тупий предмет, що має аналогічні травмуючі властивості, що не суперечить показам свідка ОСОБА_24 . Характер та локалізація тілесних ушкоджень , їх кількість виключає можливість їх спричинення власноруч, що не суперечить показам свідка ОСОБА_24 . Встановлені тілесні ушкодження оцінені за критерієм тривалого розладу здоров`я та не є небезпечними для життя, що не суперечить показам свідка ОСОБА_24 . Характер та локалізація встановлених тілесних ушкоджень виключає можливість їх виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного росту, що не суперечить показам свідка ОСОБА_24 . Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 01.05.2023 за участю свідка ОСОБА_24 ( а.с. 93-95, т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.05.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_26 на фото №1 впізнала чоловіка, який 05.04.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 наніс тілесні ушкодження раніше знайомому йому чоловіку на ім`я ОСОБА_56 ; додатком до протоколу, згідно із яким на фото №1 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 100-102, т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.05.2023 із фототаблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_26 , в ході якого свідок показав місце де стався конфлікт між ОСОБА_5 та невідомими їй чоловіком та жінкою, показав на статисті механізм нанесення тілесних ушкоджень цими особами потерпілому ОСОБА_5 ( а.с 103- 109, т.1);

-висновком експерта ОСОБА_50 №1297е від 09.05.2023 згідно із яким, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої щелепи зліва на рівні 4-го зуба, восьми синців та крововиливу обличчя, саден обличчя, наплічної ділянки зліва, синців правого плеча, що спричинені від дії не менш семи ударів в область обличчя, правого плеча тупого (тупих) твердого предмету (предметів), в термін, на який вказує обстежений, тобто 05.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. На підставі п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 доба. Встановлені тілесні ушкодження за своїм характером спричинені в короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо. Встановлені тілесні ушкодження не відображають на собі конструктивних властивостей травмуючого предмету, тому конкретизувати його неможливо, таким могла бути й рука, стиснена в кулак, або інший тупий предмет, що має аналогічні травмуючі властивості, що не суперечить показам свідка ОСОБА_26 . Характер та локалізація тілесних ушкоджень , їх кількість виключає можливість їх спричинення власноруч, що не суперечить показам свідка ОСОБА_26 . Встановлені тілесні ушкодження оцінені за критерієм тривалого розладу здоров`я та не є небезпечними для життя, що не суперечить показам свідка ОСОБА_26 . Характер та локалізація встановлених тілесних ушкоджень виключає можливість їх виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного росту, що не суперечить показам свідка ОСОБА_26 . Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 02.05.2023 за участю свідка ОСОБА_26 ( а.с. 115-117, т.1);

-протоколом огляду відеозапису від 05.05.2023, згідно із яким слідчим ОСОБА_51 було оглянуті відеозаписи з нагрудних камер працівників УПП в момент приїзду на виклик за адресою: АДРЕСА_3 , які збережені на DVD-R диску сірого кольору, а також постановою від 05.05.2023 про визнання цього та DVD-R диску речовим доказом у справі (а.с. 120, 121- 122, 123-124, т.1);

В судовому засіданні був також допитаний експерт ОСОБА_57 , який повністю підтримав усі складені ним висновки щодо виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 . Щодо складених ним висновків спеціаліста №919 від 06.04.2023 та №933 від 07.04.2023, та визначення різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 , суду показав, що дійсно 06.04.2023 до нього звернувся ОСОБА_5 з приводу надання йому висновку. Після обстеження зовнішніх ушкоджень, які були виявлені на тілі ОСОБА_5 , він склав висновок про спричинення йому легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, та рекомендував йому звернутися до лікаря і зробити рентген. Наступного дня ОСОБА_5 прийшов до нього повторно і приніс рентегенологічне дослідження, згідно із яким у ОСОБА_5 був виявлений відкритий перелом нижньої щелепи зліва, рекомендовано бімаксилярне шунування та видалення 4 зуба нижньої щелепи. Термін зрощення кісткової тканини становить понад 21 день, що є тривалим розладом здоров`я. А відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6, такі тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В подальшому, на підставі постанови слідчого, ним також складався висновок експерта. Медичної картки хворого ОСОБА_5 йому не надавали, була надана виписка з медичної картки стаціонарного хворого.

Хоча обвинувачені і не визнали своєї вини у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, все ж, на думку суду, їх вина знайшла своє повне підтвердження під час розгляду даного кримінального провадження та доводиться сукупністю всіх досліджених в судовому засіданні і перелічених вище доказів.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Перес проти Франції» від 12.02.2004 вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях обох обвинувачених складу кримінальних правопорушень, які їм інкримінуються, та необхідності закриття кримінального провадження відносно обвинувачених, то суд визнає їх безпідставними з таких підстав.

Так, захисник вказує на те, що в діях обвинувачених не було жодного умислу на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, бо мотиви ОСОБА_58 були лише у здійсненні захисту своїх рідних, оскільки саме ОСОБА_15 був ініціатором конфлікту, саме він першим своєю правою рукою наніс удар ОСОБА_59 в область лівого плеча, а під час другої фази конфлікту ОСОБА_17 хтось передав якийсь предмет, який ОСОБА_21 сприйняла за газовий балончик. Тому дії ОСОБА_58 були направлені саме на захист своєї дружини та дитини.

Частиною 1 ст. 296 КК передбачено кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Об`єктивна сторона хуліганства характеризується вчиненням винною особою такого діяння, яке грубо порушує громадський порядок, тобто встановлені правила поведінки, у тому числі і в громадських місцях. При цьому діянню, що вчиняється особою, обов`язково притаманні або особлива зухвалість, або винятковий цинізм.

Суб`єктивну сторону хуліганства становлять умисна форма вини та мотив явної неповаги до суспільства, якому властива очевидна зневага до існуючих норм і правил поведінки у суспільному житті, протиставлення себе іншим членам суспільства тощо.

Кваліфікованими видами хуліганства є його вчинення: 1) групою осіб (ч. 2 ст.296КК), 2) особою, раніше судимою за хуліганство, 3) пов`язане з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, 4) із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК).

Для надання правильної правової оцінки діянням особи в кожному випадку необхідно з`ясовувати чи посягнула ця особа на правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, чи були ці діяння безсумнівно хуліганськими, як для винного, так і для оточуючих, чи мало діяння характер грубого порушення громадського порядку.

Також необхідно звертати увагу і на обставини вчинення хуліганства, зокрема, обстановку, місце та час його вчинення, кількість присутніх при цьому інших осіб, поведінку винного під час хуліганських дій.

З дослідженого судом відеозапису з камери відеоспостереження магазину «Рестарт», а також показань допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків було встановлено, що саме обвинувачені, побачивши потерпілого, змінили напрямок свого руху і підійшли до нього. Одразу після цього, обвинувачений ОСОБА_7 перший замахується своєю лівою рукою в бік голови потерпілого, а потерпілий ухиляється від удару і відступає назад, триваючи в руці парасольку. Саме в цей час, у потерпілого випадає з карману якийсь невеликий чорний предмет, який підбирає хлопчик. Обвинувачена ОСОБА_8 також нападає на потерпілого і б`єйого по голові відкритою парасолькою. Тобто твердження сторони захисту, що ініціатором даного конфлікту був саме потерпілий спростовуються не тільки даним відеозаписом, але й показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 та малолітнього свідка ОСОБА_60 .

Показання зазначених осіб, які були безпосередніми очевидцями даної події, є послідовними та логічними і узгоджуються між собою.

Про вчинення обвинуваченими саме хуліганських дій свідчить, зокрема незначний привід для конфлікту, а саме те, що незадовго до цього конфлікту ОСОБА_15 просив ОСОБА_8 поговорити з донькою з приводу її поведінки. При цьому жодних неприязливих стосунків між потерпілим і обвинуваченим до цього ніколи не було. Перебуваючи в громадському місці обвинувачені, в присутності малолітніх дітей, а також перехожих, які перебували в цей час на вулиці, демонструючи явну неповагу до суспільства, зухвало напали на потерпілого, при цьому на деякий час було порушено роботу магазину, в якому саме внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 було розбито віконне скло. Тобто дії обвинувачених вплинули на функціонування роботи магазину, а їх активна форма призвела до подальшого розвитку конфлікту і спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Встановлені судом обставини, поза розумним сумнівом, дозволяють зробити висновок про те, що в діях обвинувачених є склад кримінального правопорушення - хуліганства, адже вони грубо порушували громадський порядок, тобто ті правила поведінки, які є загальноприйнятими нормами поведінки у громадських місцях. Їх дії були поєднані із особливою зухвалістю, вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства.

Сторона захисту також зазначає про недоведеність наявності у потерпілого середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки ставить під сумнів висновок експерта щодо виявлення середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , оскільки потерпілий ні 05, ні 06 числа до лікаря не звертався. 06.04.2023 року експерт ОСОБА_57 встановив у потерпілого легкі тілесні ушкодження, а вже 07.04.2023 інші тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи, що були віднесені до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Проте переконатися у дійсності такого ушкодження та факту перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у медичному закладі у сторони захисту не було можливості, оскільки ні стороною обвинувачення, ні потерпілим не було надано карти стаціонарного хворого і судом було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про отримання тимчасового доступу до вказаної медичної карти.

Суд вважає вказані доводи сторони захисту безпідставними, оскільки судом було встановлено, що визначення експертом середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого відбулося тільки після того, як потерпілому було здійснено рентгенологічне дослідження і виявлено відкритий перелом нижньої щелепи. Доводи захисту що вказаний висновок був зроблений експертом без дослідження медичної картки стаціонарного хворого, а лише на підставі виписки з медичної картки стаціонарного хворого та рентгенологічного дослідження, не спростовують факту наявності у потерпілого вказаних тілесних ушкоджень. Крім цього в судовому засіданні безпосередньо судом був досліджений оригінал виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 , засвідчений печаткою медичного закладу. Відтак доводи сторони захисту щодо неможливості встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень без дослідження медичної картки стаціонарного хворого, є надуманими і безпідставними.

Щодо аргументів сторони захисту про відсутність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.122 КК України.

Так, сторона захисту вказує на те, що ніхто з осіб, чиї свідчення викликають довіру, не повідомив, що ОСОБА_22 наносила удари ОСОБА_17 в область щелепи. Також стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачені діяли у змові між собою, а тому обвинувачення ОСОБА_8 у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, вчинене групою осіб є недоведеним стороною обвинувачення. Обвинувачений ОСОБА_7 у даній ситуації діяв на захист своїх близьких і рідних та себе особисто, тобто в даному випадку мало місце необхідна оборона.

Однак, судом встановлено, що ініціатором даного конфлікту були саме обвинувачені, які самі підійшли до потерпілого. З відеозапису з камери відеоспостереження магазину «Рестарт» встановлено, що саме обвинувачені, побачивши потерпілого, змінили напрямок свого руху і підійшли до нього. Одразу після цього, обвинувачений ОСОБА_7 перший замахується своєю лівою рукою в бік голови потерпілого, а потерпілий ухиляється від удару і відступає назад. Обвинувачена ОСОБА_8 при цьому б`є потерпілого відкритою парасолькою. Тобто твердження сторони захисту, що ініціатором даного конфлікту був саме потерпілий, а він, захищав своїх рідних, нічим не підтверджені і спростовуються також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Зокрема, допитаний судом свідок сторони захисту ОСОБА_37 суду показав, що проходив неподалік пивного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_8 », він побачив бійку. Спочатку ОСОБА_40 та ОСОБА_23 спорилися з потерпілим на підвищених тонах, усі висловлювалися нецензурною лайкою, потім штовханина переросла в бійку, яка швидко закінчилася. ОСОБА_40 і ОСОБА_23 почали відходити від потерпілого, але той йшов за ними і кричав « мала, не втручайся в чужі справи». Тоді ОСОБА_40 повернувся до потерпілого, наніс йому удар в обличчя, потім вони штовхалися, потім потерпілий впав і ОСОБА_40 завдав йому ще 3-4 удари по обличчю. Вказаний свідок суду показав, що бачив в руці потерпілого чорний предмет довжиною 30-40 см.

Твердження обвинувачених про те, що ОСОБА_15 погрожував ОСОБА_8 предметом схожим на газовий балончик, і тому ОСОБА_7 знову повернувся до потерпілого щоб захистити дружину і вибити з руки потерпілого своєю ногою балончик також не знайшли свого підтвердження. З відеозапису з камери відеоспостереження магазину «Рестарт» встановлено, що ще на початку першої фази конфлікту ( на першій хвилина конфлікту), з карману потерпілого випав невеликий чорний предмет, який підібрав хлопчик. Потерпілий вказував на те, що то була ключниця із ключами. Вказаний предмет цей же хлопчик віддає потерпілому в руки в той час, коли закінчилася перша фаза конфлікту і обвинувачені стали відходити. ОСОБА_15 перекладає цей предмет у праву руку, в якій також тримає парасольку чорного кольору. Коли обвинувачений ОСОБА_7 повернувся і став підходити до потерпілого, то у правій руці потерпілого було видно лише чорну парасольку.

Саме про такий предмет довжиною 30-40 см. говорив і свідок захисту ОСОБА_61 .

Тому твердження обох обвинувачених про те, що потерпілий погрожував ОСОБА_8 предметом, схожим на газовий балончик, а обвинувачений ОСОБА_7 захищав дружину, суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності за вчинені діяння.

Суд також вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що досудове розслідування у даній справі було проведено однобічно, неповно і необ`єктивна, оскільки під час досудового розслідування обвинувачені не були належним чином допитані та з ними не було проведено ряд необхідних слідчих дій, не надано для ознайомлення в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження. Так, судом встановлено, що на стадії досудового розслідування обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в присутності захисника ОСОБА_9 , відмовилися від дачі показань в якості підозрюваних, а також відмовилися від участі в проведенні слідчого експерименту за їхньою участю, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Також сторона захисту наголошувала на невідповідність вимогам ч.ч. 1,2,6,7 ст. 228 КПК України, зокрема, із текстів вказаних протоколі взагалі не зрозуміло який вік статистів, особа, яка пред`являлася для впізнання і статисти мали між собою різкі відмінності за особливостями , що суттєво впливають на сприйняття зображення.

Відповідно до ч.6, ч.7 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Суд відкидає доводи сторони захисту щодо невідповідності вимогам закону протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2023, проведений зі свідком ОСОБА_24 і від 02.05.2023, проведений зі свідком ОСОБА_26 , з тих підстав, що надані на впізнання фотокартки обвинуваченого ОСОБА_7 і статистів не мали між собою різких відмінностей, особи, які зображені не фотокартках були приблизно одного віку, мали схожі риси обличчя і зачіску. До того ж сторона захисту не зазначила конкретно які ж різкі відмінності мали особи, зображені на фотокартках. Також суд зауважує на тому, що статтею 228 КПК України не передбачено зазначення конкретного віку статистів у протоколі впізнання.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені під час судового розгляду фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні під час судового розгляду докази, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованихїм кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема, й у справі "Довженко проти України"), зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Сторона обвинувачення і потерпілий вважали необхідним призначити обвинуваченим покарання у виді обмеження волі із реальним відбуттям покарання, оскільки обвинувачені не визнали своєї вини, не вибачився перед потерпілим, не відшкодували спричинену йому шкоду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєних обвинуваченим злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжкими, особливості й обставини їх вчинення, ступінь тяжкості наслідків, що настали. Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, за місцем проживання скарг на нього не надходило, має на утриманні двох малолітніх дітей віком 10 і 11 років, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання, судом не встановлені. Суд також враховує досудову доповідь органу пробації, згідно із якою орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення обмеження) волі, так як обвинувачений не становить високої загрози для суспільства ( у тому числі для окремих осіб), застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи,з метою виправлення цієї особи та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю за поведінкою в умовах ізоляції від суспільства. На думку суду обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України. Саме таке остаточне покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, 1950 року.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєних обвинуваченою злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжкими, особливості й обставини їх вчинення, ступінь тяжкості наслідків, що настали. Суд також враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності ніколи не притягувалася, за місцем проживання скарг на неї не надходило, має на утриманні двох малолітніх дітей віком 10 і 11 років, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання, судом не встановлені. Суд також враховує досудову доповідь органу пробації, згідно із якою орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення (обмеження) волі, так як обвинувачена не становить високої загрози для суспільства ( у тому числі для окремих осіб), застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення цієї особи та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю за поведінкою в умовах ізоляції від суспільства. На думку суду обвинуваченій необхідно призначення покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України. Саме таке остаточне покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, 1950 року.

Потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до обох обвинувачених про стягнення матеріальної і моральної шкоди. В останньому уточненому позові він просив стягнути матеріальні збитки у розмірі 10815,22 грн. та моральні збитки 400000,00 грн. з обох обвинувачених. В обгрунтування позову потерпілий зазначає про те, що внаслідок неправомірних дій обвинувачених йому довелося тривалий час лікуватися, у зв`язку із чим ним витрачалися кошти на придбання ліків, на оплату послуг експерта- спеціаліста та на придбання палива. Також йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що він був позбавлений вести активний спосіб життя, займатися спортом, спілкуватися зі своїми друзями, він зазнав сильного морального потрясіння, він втратив нормальні зв`язки з оточуючими через постійне погане психологічне самопочуття. Було порушено його звичайний спосіб життя, оскільки був вимушений витрачати свій час на лікування, звернення до правоохоронних органів, до суду та витрачати у зв`язку з цим додаткові кошти. Крім того, він є опікуном недієздатної сестри і внаслідок протиправних дій відповідачів, він на деякий час не міг здійснювати дієву та необхідну їй допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Розглядаючи позов про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачці моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, у даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, внаслідок яких ними було заподіяно потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_5 беззаперечно зазнав душевних переживань та страждань. При цьому, він зазнала моральних страждань та перебувала певний період часу у стресовому стані, оскільки переніс операцію, зокрема, він змушений був докладати додаткових зусиль для подальшої реабілітації, організації свого життя та своєї сім`ї. У цьому випадку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з обох обвинувачених, спільними діями яких така шкода була завдана, на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який визначений потерпілим у позові, а також такого матеріального стану відповідачів, який би свідчив про їх спроможність реально задовольнити вимоги позивача у заявлених ним розмірах грошового стягнення. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку Суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинувачених, з одного боку, та інтересами потерпілго - з іншого.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується стягнення з обвинувачених на користь потерпілого заявленої ним матеріальної шкоди у розмірі 10815,22 грн., то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Потерпілим до позовної заяви надані квитанції про оплату послуг в Бюро СМЕ ОКЗ від 06.04.23 на суму 229,20 грн., від 07.04.23 на суму 264,86 грн., фіскальні чеки з аптек на придбання різних медичних препаратів: 10.04.23, 17.04.23, 19.04.23, 25.04.23, 03.06.23, 06.06.23, 19.08.23, 13.07.23; на придбання пального : 30.06.23, 19.08.23, 25.08.23, 13.07.23, 14.07.23, 12.07.23,08.07.23, 10.07.23, 28.07.23, 08.08.23, 29.07.23, 18.08.23, 13.08.23, 14.08.23, 22.07.23, 20.07.23, 23.07.23, 24.07.23 ( а.с.88-92,121-127, т.3).

Суд зараховує до стягнення солідарно з обох обвинувачених, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, витрати, які були понесені ним на оплату послуг в Бюро СМЕ ОКЗ 06.04.23 на суму 229,20 грн., 07.04.23 на суму 264,86 грн., загалом на суму 494,06 грн.

Разом з цим, потерпілим не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що куплені ним в аптеках медичні препарати були призначені йому саме під час проходження лікування, пов`язаного із спричиненими обвинуваченими тілесними ушкодженнями. Також потерпілим не надано доказів, щодо необхідності придбання ним пального у вказані у чеках дні, і яким чином придбання пального пов`язано із спричиненням йому шкоди, тому цивільний позов про стягнення цих витрат задоволенню не підлягає.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 122 КК України та ч.2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст.28 ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1 і п.2 ч.1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 122 КК України та ч.2 ст. 296 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст.28 ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.1 і п.2 ч.1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: DVD-R диски з відеозаписами камер відеоспостереження з магазинів «Рестарт» та «Bir Box»,- залишити на зберіганні в матеріалах справи.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 494,06 грн. (чотириста дев`яносто чотири гривні 06 копійок) та моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень).

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1