КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7398/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , американця, громадянина США, уродженця с. Івано-Франкове, Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого на території України за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 рокузадоволено клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Обрано у межах кримінального провадження № 0004808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, у передбаченому ч.6 ст. 193 КПК України порядку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , американця, громадянина США, уродженця с. Івано-Франкове, Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого на території України за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Роз`яснено, що у разі затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, ухваленою з порушенням права підозрюваного на захист, а також з порушенням норм кримінально-процесуального закону, що регламентують процедуру обрання запобіжного заходу.

Апелянт зазначає, що суд порушив право підозрюваного на судовий захист, оскільки під час судового засідання 28 червня 2024 року, коли слідчим суддею розглядалось подання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_6 присутнім не був, так як не повідомлявся про це засідання ані судом, ані органом досудового розслідування, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно свого підзахисного ОСОБА_7 не отримував.

Зазначає, що ще 20 листопада 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва було подано клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Слідчий суддя не розглянув це клопотання у строки, що визначені ст. 186 КПК України, тому після закінчення цього строку ОСОБА_11 виїхав до свого місця проживання у США.

З того часу, ОСОБА_11 жодного виклику, повідомлення або іншого процесуального документу від суду або від органу досудового розслідування на свою адресу у США, яка відома органу досудового розслідування та зазначена у численних процесуальних документах, не отримував, а тому, на думку апелянта, у діях підозрюваного відсутнє свідоме ухилення від досудового слідства, оскільки останній не проінформований органом досудового розслідування у визначений законом спосіб про необхідність участі у тих чи інших процесуальних діях.

Стверджує, що у даному випадку у розпорядженні органу досудового розслідування є адреса місця проживання ОСОБА_7 у США та відсутні докази здійснення будь-яких викликів до слідчого підозрюваного ОСОБА_7 та належне повідомлення останнього про такі виклики.

Тому апелянт вважає, що у суду були відсутні підстави для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також захисник у скарзі посилається на те, що з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що оголошення у розшук може мати місце за умови належного повідомлення про виклик підозрюваного до слідчого та відповідно не прибуття підозрюваного до слідчого за таким викликом без поважних причин. Також місцезнаходження підозрюваного має бути невідомим органу досудового розслідування.

Разом з тим, у даному випадку у розпорядженні органу досудового розслідування є адреса місця проживання ОСОБА_7 у США та відсутні докази здійснення будь-яких викликів до слідчого підозрюваного ОСОБА_7 та належне повідомлення останнього про такі виклики.

На думку апелянта, суд дає спрощене трактування поняттю міжнародний розшук, вважаючи, що достатньо наявності самої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, чим ігнорується вже висловлена правова позиція з цього приводу суду апеляційної інстанції в ухвалі від 09.03.2021 року, а також принцип «правової визначеності», коли одні й ті самі події, обставини та документи тлумачаться з повністю протилежним змістом.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно із ч. 3 ст. 395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року був опублікований в реєстрі 22.10.2024 року.

Копію повного тексту ухвали захисник ОСОБА_6 отримав 04.11.2024 року, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Голосіївської окружної прокуратури міста Києва.

18.04.2024 року слідчий слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.11.2020 року, близько 15 год. 00 хв., у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перебування у закладі громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_3 , раптово виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, ОСОБА_11 , розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою його невикриття попрохав у працівника закладу громадського харчування «Карман», яким виявився гр. ОСОБА_12 , його мобільний телефон марки «Хаомі» моделі «Мі-2», всередині якого знаходилась сім-карта оператору стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_1 .

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_11 , 12.11.2020 року, близько 15 год. 10 хв., перебуваючи у закладі громадського харчування «Карман», що за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 34, використовуючи мобільний телефон марки «Хаомі» моделі «Мі-2», всередині якого знаходилась сім-карта оператору стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_12 , здійснив дзвінок на телефон спец. лінії «102» чергової частини Центру обслуговування нарядами поліції м. Києва, в ході якого, достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити, є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості населення, порушить громадську безпеку, повідомив оператору «102» чергової частини Центру обслуговування нарядами поліції м. Києва про підготовку вибуху в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, слідчий зазначав, що в ході виїзду слідчо-оперативної групи, до приміщення будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , за вище вказаним повідомленням гр. ОСОБА_7 , від 12.11.2020 року про підготовку вибуху в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не підтвердилося. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху є завідомо неправдиве.

Слідчий зазначив, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Івано-Франкове, Яворівського району, Львівської обл., американець, громадянин США, маючий вищу освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Також слідчий звертав увагу, що 20.11.2020 року до Голосіївського районного суду міста Києва було подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України вказане клопотання було вручено підозрюваному ОСОБА_10 та його захиснику. При цьому, відповідно до ст. 135 КПК України останнім було повідомлено про дату та час розгляду клопотання, проте підозрюваний ОСОБА_11 не з`явився до Голосіївського районного суду міста Києва на розгляд клопотання про обрання міри запобіжного заходу.

Також було встановлено, що підозрюваний змінив місце проживання та вимкнув засоби зв`язку (мобільний телефон).

В подальшому, в ході проведення досудового розслідування, в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України органом досудового розслідування гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було оголошено в розшук та заведено ОРС категорії «Розшук» № 01-702 від 26.11.2020 року.

Крім того, в ході виконання оперативно-розшукових заходів було отримано інформацію від Державної прикордонної служби України, щодо розшукуваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого останній перетнув державний кордон України 23.11.2020 року у міжнародному аеропорту «Бориспіль» та вилетів до Республіки Туреччини, а саме до міста Стамбул.

Оскільки на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_7 на території України не встановлено, 18.03.2024 року винесено постанову про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Орган досудового розслідування вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначеним п.п. 1, 2, 3, 4 вказаної норми, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Обрано у межах кримінального провадження № 0004808, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, у передбаченому ч.6 ст. 193 КПК України порядку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , американця, громадянина США, уродженця с. Івано-Франкове, Яворівського району, Львівської обл., зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого на території України за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Роз`яснено, що у разі затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 193 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_10 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Зокрема, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_13 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів: протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам; протоколом огляду місця події; протоколом огляду предметів; протоколом огляду відеозапису; протоколом огляду аудіозапису; протоколом огляду місця події, за участю вибухотехнічного управління ГУ НП у м. Києві.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність по справі інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_11 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміновані йому кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, слідчим суддею враховано, що згідно наявних у матеріалах судового провадження відомостей, 23.11.2020 року ОСОБА_11 виїхав за межі України на територію Республіки Туреччина, та до України не повернувся, місцезнаходження останнього на даний час невідоме, у зв`язку з чим, постановою слідчого від 18.03.2024 року його оголошено у міжнародний розшук.

З наведеного убачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного та конкретними ознаками інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для залишення без задоволення клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про порушення права підозрюваного на судовий захист, оскільки під час судового засідання 28 червня 2024 року, коли слідчим суддею розглядалось подання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_6 присутнім не був, так як не повідомлявся про це засідання ані судом, ані органом досудового розслідування, і клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно свого підзахисного ОСОБА_7 не отримував, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що захист прав підозрюваного ОСОБА_7 під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги, серії НОМЕР_2 від 12 червня 2024 року (а.с.155), здійснював адвокат ОСОБА_14 , який знайомився з матеріалами справи (а.с.154), подавав заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу (а.с.164-167) та брав участь у судових засіданнях.

Твердження апелянта про те, що органу досудового розслідування відомо адресу місця проживання ОСОБА_7 , а у діях підозрюваного відсутнє свідоме ухилення від досудового слідства, оскільки останній не проінформований органом досудового розслідування у визначений законом спосіб про необхідність участі у тих чи інших процесуальних діях, є необґрунтованими, так як під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею встановлено, що постановою від 18.03.2024 року оголошено у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що останній 23.11.2020 року виїхав за межі України на територію Республіки Туреччина, та до України не повернувся, його місцезнаходження невідоме.

Виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно особи прокурор зобов`язаний довести наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Отже, положення чинного КПК України покладають на прокурора обов`язок надати докази на підтвердження оголошення підозрюваного, зокрема, у міжнародний розшук, та не зобов`язують прокурора доводити факт перебування такої особи в розшуку.

При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови від 18.03.2024 року про оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

Крім того, при розгляді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не перевіряє та не встановлює наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки наявність відповідної постанови слідчого від 18.03.2024 року є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрюваного ОСОБА_7 таким, що оголошений у міжнародний розшук.

З огляду на наявність у матеріалах клопотання доказів оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 - відповідна постанова слідчого від 18.03.2024, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим доведено факт оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_7 , оскільки місце перебування останнього невідоме.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4