УХВАЛА

06.02.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні №0003146 від 08.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернулася із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в якому послалася на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003146 від 08.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 , з особливою жорстокістю, а саме шляхом підпалу будинку останньої.

Так, 08.10.2024 приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував неподалік будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала раніше йому знайома ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а також усвідомлюючи, що своїми умисними діями завдасть особливих фізичних мук і болю потерпілій, свідомо допускаючи і бажаючи умисного знищення і пошкодження чужого майна, шляхом підпалу будинку взяв біля свого домоволодіння металеву каністру об`ємом 20 літрів, в якій знаходилася легкозаймиста рідина, що має вуглеводний склад на основі змінених світлих нафтопродуктів - змінений бензин та зайшов всередину вищевказаного будинку, у якому в одній із кімнат в цей час на ліжку перебувала потерпіла.

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку та розуміючи те, що він завдасть потерпілій сильного фізичного білю та особливих страждань, а також те, що ОСОБА_7 перебуває у безпорадному стані внаслідок старості та обмежених можливостей та не зможе чинити йому опір, почав розливати легкозаймисту рідину, яка має вуглеводний склад на основі змінених світлих нафтопродуктів змінений бензин по кімнатам будинку та речах. Після цього ОСОБА_4 за допомогою невстановленого у ході досудового розслідування малокалорійного джерела запалювання підпалив в кімнатах розлиту вказану легкозаймисту рідину, в результаті чого виникла пожежа.

Внаслідок вищевказаних неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді опіків обличчя, шиї, передплічь та кистей, гомілок та ступнів ІІАБ-ІІІ ступеню загальною поверхнею 22% тіла, а також опіків дихальних шляхів (слизова оболонка носових ходів, трахеї, головних бронхів), які призвели до опікового шоку.

Смерть ОСОБА_7 настала від опікової хвороби (опіки ІІ АБ-ІІІ ст., обличчя, шиї, передплічь та кистей, сідниць, гомілок та ступнів, загальна площа опіків 22% тіла; а також опіки верхніх і нижніх дихальних шляхів), яка ускладнилась опіковим шоком.

Так, в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 вищевказаний будинок та речі побуту, які знаходились в ньому, були частково пошкоджені внаслідок термальної дії відкритого полум`я та потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріального збитку.

Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 , вчинене з особливою жорстокістю, та за ч. 2 ст. 194 КК України як умисне знищення чужого майна шляхом підпалу.

ОСОБА_4 08.10.2024 о 13 годині 47 хвилині затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Як слідує зі змісту клопотання, обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами.

За словами прокурора, строк обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою закінчується 08.02.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2024 підозрюваний ОСОБА_4 направлений до Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, яка на даний час проведена, однак висновок ще не виготовлений та матеріали кримінального провадження перебувають у вищевказаному медичному закладі. Окрім цього, залишається не виконаною будівельно-технічна експертиза від 16.10.2024, яка відповідно до листа експерта ЖВ КНДІСЕ від 01.11.2024 не може бути виконана у строк до 90 календарних днів.

Прокурор стверджує у клопотанні, що заявлені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, а саме переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не зменшились, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та виконання завдань кримінального провадження, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, слідчий за погодженням із прокурором просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, зазначила, що підозрюваний хворіє на психічні захворювання та потребує лікування, просила змінити запобіжний захід та помістити підозрюваного в спеціальний медичний заклад.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого відділу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003146 від 08.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

08.10.2025 року ОСОБА_4 особисто отримав повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 11 год. 00 хв. 08 жовтня 2024 року.

Згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2024 року у справі №295/17881/24 підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлено до Львівської філії судових експертиз Державної установи "Інститут судової-психіатрії Міністерства охорони здоров`я України", для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.01.2025 року у справі №295/1427/25 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003146 від 08.10.2024, досудове розслідування в якому здійснюється за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, до п`яти місяців, тобто до 08 березня 2025 р.

22.01.2025 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 08.02.2025.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відносяться до особливо тяжкого та тяжкого злочину.

Слідчий суддя має обрати такий запобіжний захід, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

При розгляді судом клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не змінилися, а продовжують існувати, у зв`язку з чим необхідність у застосуванні запобіжного заходу не відпала, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Викладене в сукупності з наявною обґрунтованою підозрою, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, переконує слідчого суддю у наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

В даному кримінальному провадженні ухвалою суду від 29.11.2024 року підозрюваний ОСОБА_4 направлений до Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. На даний час, висновок експерта за результатами проведеної судової експертизи не виготовлений, а тому у суду відсутні підстави стверджувати що факт розладу психічної діяльності чи психічної хвороби встановлений. З урахуванням викладеного, підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу передбачених ч.1 ст. 508 КПК України суддею не вбачається, а тому клопотання захисника задоволенню не підлягає, як заявлене передчасно.

За таких обставин та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 219, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування до 08.03.2025 року.

Строк дії ухвали встановити до 08.03.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 11.02.2025року о 14-00.

Слідчий суддя ОСОБА_1