АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/861/24
Провадження № 1-кп/491/22/25
ВИРОК

іменем України

19 березня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000255, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2024 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Мир Котовського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого відповідно до положень статті 89 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжено, зокрема, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 271/2024 від 06 травня 2024 року.

15 липня 2024 року, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період дії воєнного стану, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, перебуваючи в спальній кімнаті будинку за вищевказаною адресою, таємно викрав з-під подушки спального ліжка належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 450 євро, які по курсу Національного банку України становлять 20108 гривень 70 коп., чим спричинив їй матеріальну шкоду на вказану суму. В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

На зазначене питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину він визнає в повному обсязі, бажає давати суду показання.

У відповідності до положень частини першої статті 349 КПК України судом було запропоновано стороні обвинувачення та стороні захисту проголосити вступні промови.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодились.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула та через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить судовий розгляд у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 проводити без її участі у зв`язку з віддаленістю суду (а.с.65). Потерпіла обвинувачення підтримує та просить визначити покарання обвинуваченому у вигляді штрафу.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового засідання, взявши до уваги письмову заяву ОСОБА_5 , суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про розгляд кримінального провадження № 0000255за відсутності потерпілої. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Судом у відповідності до положень частини третьої статті 349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор та обвинувачений зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин другої та третьої статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду розповів про обставини скоєного злочину так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що 15 липня 2024 року з корисливих мотивів, перебуваючи в спальній кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 450 євро. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Після допиту обвинуваченого, прокурором було оголошено та надано суду окремі документи, проти долучення яких до матеріалів справи ОСОБА_4 не заперечував, зокрема, характеризуючі обвинуваченого документи:

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Мир Котовського району Одеської області, № НОМЕР_2 , виданого 27 липня 2023 року органом видачі 5123 (а.с.76);

- довідку про склад сім`ї № 509, видану 25 липня 2024 року Ананьївською міською радою, згідно якої до складу сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_6 (а.с.82);

- характеристику, видану Ананьївською міською радою від 25 липня 2024 року за №510, згідно якої за час проживання на території с. Гандрабури скарг та заяв від сусідів та мешканців на ОСОБА_4 не надходило. Іншими відомостями міська рада не володіє (а.с.83);

- копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №235319 від 11 лютого 2019 року, згідно якої гр. ОСОБА_6 є особою з інвалідністю, має І Б групу по зору безстроково (а.с.84);

- листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 липня 2024 року за № 2363, згідно якого ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією 19 вересня 2023 року (а.с.85);

- листа Подільського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 19 липня 2024 року за № 501/28/1/1-24, згідно якого ОСОБА_4 на обліку в Подільському районному секторі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області не перебував та не перебуває (а.с.86);

- листа Комунального некомерційного підприємства «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» від 22 липня 2024 року за № 204, згідно якого ОСОБА_4 на «Д» (диспансерному) обліку в кабінетах у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.87);

- листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 серпня 2024 року за № 2561, згідно якого ОСОБА_4 знятий з військового обліку Відділу та призваний по мобілізації 19 вересня 2023 року до військової частини НОМЕР_3 (а.с.88);

- листа військової частини НОМЕР_1 від 22 серпня 2024 року за № 1848/9374, згідно якого солдат ОСОБА_4 з 25 грудня 2023 року вважається військовослужбовцем, який самовільного залишив військову частину (а.с.89);

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 352 від 03 грудня 2023 року, згідно якого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається таким, що з 03 грудня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць, шпк «солдат» (а.с.90);

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 354 від 05 грудня 2023 року, згідно якого солдат ОСОБА_4 з 05 грудня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно тарифного розряду 4 у сумі 2730 гривень на місяць (а.с.91);

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 376 від 25 грудня 2023 року, згідно якого солдата ОСОБА_4 знято з усіх видів забезпечення з 25 грудня 2023 року, а з продовольчого забезпечення зі сніданку 26 грудня 2023 року (а.с.92);

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 361 від 22 січня 2024 року «Про результати проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 », згідно якого, зокрема, службове розслідування вважати завершеним; за порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдата ОСОБА_4 , по поверненню до місця служби, притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с.93-95);

- копію службової характеристики, наданої 26 грудня 2023 року т.в.о. командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , згідно якої солдат ОСОБА_4 неспроможний самостійно приймати рішення і нести за них особисту відповідальність; характеризується врівноваженим ставленням до старших за званням та начальників, дотримується службової субординації (а.с.96);

- копію медичної характеристики, наданої 06 січня 2024 року лікувальним відділенням медичної роти військової частини НОМЕР_1 , згідно якої солдат ОСОБА_4 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 до медичної роти за станом здоров`я не звертався (а.с.97);

- копію вироку Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22 серпня 2014 року у справі № 505/1329/14-к, згідно якого ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 листопада 2013 року і остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі (а.с.98).

Також прокурором було оголошено та надано суду:

- постанову слідчого СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16 липня 2024 року (а.с.77);

- квитанцію № 48 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000255 від 15 липня 2024 року (а.с.78);

- ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2024 року у справі № 507/1539/24 (а.с.79);

- довідку УІАП ГУНП України в Одеській області від 22 липня 2024 року та ДІ МВС України від 22 липня 2024 року, згідно якої ОСОБА_4 раніше було засуджено 05 листопада 2013 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням положень статті 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Також 22 серпня 2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням положень статті 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. 16 листопада 2016 року на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2016 року ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено від відбування покарання (а.с.80-81).

Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.

Крім того, від представника Подільського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області 18 березня 2025 року надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.

На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.

Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.

У судових дебатах:

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 зазначив, що під час розгляду кримінального провадження, у судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при цьому враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Одночасно прокурор не заперечив проти застосування положень статті 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах зазначив, що не має доповнень.

В останньому слові ОСОБА_4 зазначив, що про скоєне він шкодує та просив суворо його не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, частиною четвертою статті 185 КК України передбачено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В ході судового розгляду було встановлено та ніким не заперечувався той факт, що 15 липня 2024 року, близько 12 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в період дії воєнного стану, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, перебуваючи в спальній кімнаті будинку за вищевказаною адресою, таємно викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 450 євро, які по курсу Національного банку України становлять 20108 гривень 70 коп., чим спричинив їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Вирішуючи питання щодо покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 12 КК України злочин вчинений ОСОБА_4 є тяжким злочином, оскільки за його вчинення може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі статтею 67 КК України, відсутні.

У відповідності до положень частини першої статті 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Частиною другою статті 63 КК України визначено, що позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

ОСОБА_4 відповідно до положень статі 89 КК України є раніше не судимою особою, неодружений, тимчасово не працюючий, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі.

При цьому, суд з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи ОСОБА_4 , а саме те, що за місцем мешкання він характеризується нейтрально, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та інших обставини справи, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, частиною третьою статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Частиною першою статті 75 КК України визначено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке не входить до переліку кримінальних правопорушень за вчинення яких особу не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням, при цьому, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання, що у вигляді позбавлення волі, строк якого не перевищує 5 років, а отже до ОСОБА_4 може бути застосовано звільнення від покарання з випробуванням, передбачене статтею 75 КК України.

Відповідно до частини першої статті 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною третьою статті 76 КК України визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

З урахуванням викладеного, покарання яке має бути призначено ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.76 КК України.

Згідно частин першої, другої статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2024 року було накладено арешт на дев`ять купюр номіналом по 50 євро серії: 1) РВ, 2) SD, 3) UD, 4) SG, 5) UC, 6) WA, 7) EB, 8) UD, 9) SA, які були поміщені до сейф-пакету PSP1248535, заборонивши відчуження вказаного майна.

Частиною четвертою статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням рішення щодо долі речових доказів, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2024 року, суд приходить до висновку про те, що вказаний арешт майна підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, а саме: купюри номіналом по 50 євро у кількості дев`ять штук серії: 1) РВ, 2) SD, 3) UD, 4) SG, 5) UC, 6) WA, 7) EB, 8) UD, 9) SA, які були поміщені до сейф-пакету PSP1248535, долю яких слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 174, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532, 615 ч.15 КПК України, суд.

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності із п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2,3,4 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 2 (двох) років випробувального терміну:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

-виконувати заходи,передбачені пробаційною програмою.

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Роз`яснити, що у відповідності до положень частин другої та третьої статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

В силу положень статті 165 КВК України іспитовий строк засудженому, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 березня 2025 року.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2024 року на дев`ять купюр номіналом по 50 євро серії: 1) РВ, 2) SD, 3) UD, 4) SG, 5) UC, 6) WA, 7) EB, 8) UD, 9) SA, які були поміщені до сейф-пакету PSP1248535, заборонивши відчуження вказаного майна, - скасувати.

Речові докази: купюри номіналом по 50 євро у кількості дев`ять штук серії: 1) РВ, 2) SD, 3) UD, 4) SG, 5) UC, 6) WA, 7) EB, 8) UD, 9) SA, які були поміщені до сейф-пакету PSP1248535, повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 ..

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов прокурором та потерпілою під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

У відповідності до частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України суд обмежився оголошенням резолютивної частини вироку.

Копію повного тексту вироку негайно після оголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7