Житомирський апеляційний суд
Справа №279/115/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/69/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Слідчий суддя вважав, що повідомлена ОСОБА_6 підозра за ст.194 ч.2 КК України не може вважатись обґрунтованою, що виключає необхідність встановлення наявності підстав вважати, що існує хоча б один з зазначених в клопотанні ризиків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити клопотання слідчого та застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Вважає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Стверджує, що причетність до вчиненого підтвердили свідки, які бачили підозрюваного неподалік місця події. При відібранні пояснень у ОСОБА_6 він чітко розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та мотиви його вчинення.

Зазначає, що на даний час існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника, підозрюваного в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 194 КПК України, передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2. ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги Закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримані в повному обсязі.

Згідно з підозрою, у ОСОБА_6 03 січня 2025 року виник злочинний умисел на умисне пошкодження шляхом підпалу автомобіля марки «ЗАЗ-DEAWOO» моделі «T13110» у кузові червоного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким на праві власності належить ОСОБА_9 та яким користується у власних цілях чоловік ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , який обіймає посаду начальника обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пошкодження чужого майна, а саме автомобіля марки «ЗАЗ-DEAWOO» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 03 січня 2025 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , приїхав на власному велосипеді до домогосподарства ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де на неогородженій території поряд з будинком стояв вказаний вище автомобіль. Після цього ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, з мотивів помсти ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав заздалегідь заготовлену горючу речовину, якою облив заздалегідь принесе із собою ганчір`я, після чого підійшовши ближче до автомобіля поклав його під вказаний автомобіль та шляхом піднесення джерела відкритого полум`я здійснив підпал.

Після вчинення вищевказаних умисних та протиправних дій, внаслідок яких вогнем пошкоджене лакофарбове покриття у вищевказаному автомобілі чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 5000 грн та поїхав в невідомому напрямку, а полум`я було погашено ОСОБА_10 .

На підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри до клопотання слідчим подано наступні письмові матеріали провадження: протокол прийняття 04.01.2025 року заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення, в якому ним вказано, що автомобіль було пошкоджено невідомою особою, протокол огляду місця події від 04.01.2025 року, у якому зафіксовано огляд пошкодженого автомобіля, виявлення та вилучення пластикової пляшки, протокол допиту потерпілого від 04.01.2025 року, який повідомив про відомі обставини події, відібранні оперативним працівниками пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , яка пояснила, що о 10.30 та о 11.20 год. 03.01.2025 року бачила ОСОБА_12 , який проїздив повз неї на велосипеді по вул.Шкільна, 3, ОСОБА_11 , яка пояснила, що 03.01.2025 р. о 23.00 та 23.20 год. по вул.Шкільна, 3 повз неї на велосипеді проїздив ОСОБА_13 , протокол обшуку від 04.01.2025 року в господарському приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого по місцю проживання ОСОБА_6 були вилучені його особисті та побутові речі (велосипед, каністри, пусту пляшку), оптичний диск з відеозаписом з магазину Фенікс.

04 січня 2025 в порядку ст.208 КПК України затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05 січня 2025 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у тому числі матеріали додані до клопотання слідчого не містять жодних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, оскільки факти та інформація, надані слідчим, не переконують суд, та на думку суду, не можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КПК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що додані до клопотання докази, жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_6 до підпалу автомобіля ОСОБА_10 .

На підтвердження вини ОСОБА_6 , до клопотання слідчим надано диск з відеозаписом з камери спостереження з магазину «Фенікс», який було досліджено в судовому засіданні апеляційного суду.

Вказане відео не відображає жодної інформації, що стосується події підпалу автомобіля, а твердження потерпілого ОСОБА_10 , що на цьому відео він впізнав ОСОБА_6 є неспроможними, оскільки на відео спостерігається тільки лише тінь від велосипеда.

Згідно з підозрою, досудовим розслідування встановлено, що 03.01.2025 року о 23:30 год. ОСОБА_6 приїхав на велосипеді до домогосподарства ОСОБА_10 . Після цього він здійснив підпал автомобіля.

Відповідно до відеозапису, то на ньому зафіксовані події, які мали місце 04.01.2025 року о 00:29 год. та 00:37 год.

На переконання колегії суддів, виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 речі жодним чином не свідчать, що підпал здійснив ОСОБА_6 , оскільки рукавички, чорна куртка, запальничка, велосипед, каністри, пляшка є речами, які можна знайти у кожному будинку.

Що стосується пояснень осіб у даному кримінальному провадження, то вони не є доказом у справі відповідно до ст.95 КПК України, а крім того в них не міститься інформації про причетність ОСОБА_6 до підпалу.

Крім того, під час затримання ОСОБА_6 вказав, що злочин не вчиняв та не знає чому його затримали.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя послався на те, що в даному випадку не доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не надано жодного доказу того, що ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: