Справа № 953/809/24
н/п 1-кс/953/8540/24
"05" грудня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4
В обґрунтування скарги зазначає, що підозра ОСОБА_5 у встановленому КПК порядку не вручена, слідчому надані документи про проживання ОСОБА_5 у Федеративній Республіці Німеччина, внаслідок чого він не ухиляється від здійснення досудового розслідування, проте безпідставно оголошений у розшук та зупинено досудове розслідування. Крім того, слідчим зупинено досудове розслідування, без проведення усіх слідчих та процесуальних дій.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначаючи, що у органу досудового розслідування наявні дані про реєстрацію ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_1 , про те за вказаною адресою ОСОБА_5 відсутній. Підозра була вручена усіма можливими засобами, зокрема його колишній дружині, житлово-експлуатаційній організації, розміщена в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті офісу Генерального прокурора. Внаслідок відсутності ОСОБА_5 за місцем проживання та наявності даних про перетин ним державного кордону, останній оголошений у розшук та зупинено досудове розслідування. Надані захисником документи органом досудового розслідування перевіряються, встановлюється дійсність перебування ОСОБА_5 у Німеччині та його адреса.
Слідчий суддя заслухавши надані пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 191 КК України .
23.07.2024р. у відношенні ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру за ч.5 ст.27 ч.1 ст.191, ч.4 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 365-2, ч.4 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 384 КК України .
Правила, які визначають статус підозрюваного у кримінальному провадженні, закріплені у ст. 42 КПК.
Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Отже, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).
Так, елементами, наявність яких слугує критеріями за якими у третьому випадку, визначеному ч. 1 ст. 42 КПК, перевіряється чи набула особа статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення щодо особи повідомлення про підозру; (2) не вручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; (3) вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру особі у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).
Отже, вручення відповідного повідомлення має здійснюватися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень. Про це прямо зазначено у ч. 1 ст. 42 і ч. 1 ст. 278 КПК.
Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).
Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.
Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Враховуючи, що ОСОБА_5 за місцем реєстрації відсутній, місцезнаходження його не відоме 23.07.2024р. повідомлення про підозру вручено житлово-експлуатаційній організації. Також додатково підозра розміщена у газеті «Урядовий кур`єр » та на сайті офісу Генерального прокурора.
За даними прикордонної служби, які отримані СБУ 02.08.2024р. ОСОБА_5 28.01.2023 перетнув державний кордон України.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення дотримані вимоги КПК України, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено у спосіб, визначений КПК України, а саме у відповідності до положень ст.ст. 278, 111, 135 КПК України.
Крім того, слідчий суддя зауважує, що Законом України № 1871-IX від 05.11.2021 "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", який набув чинності з 01.12.2021р. (далі - Закон), передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (стаття 3). Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону встановлено, шо Місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню).
Таким чином, реєстрація місця проживання (перебування) це спосіб повідомлення особою свого місця проживання для офіційного листування та здійснення іншої комунікації. ОСОБА_7 сама обирає собі місце проживання з огляду на встановлені Конституцією України права, але здійснюючи реєстрацію свого місця проживання особа повідомляє зацікавлених осіб про конкретну адресу місця свого проживання за якою з нею можна вести офіційне листування та здійснювати інші комунікації.
При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти висновку, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті стороною обвинувачення усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено стороною обвинувачення та підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Крім того, Кримінальний процесуальний кодексу України не передбачає обов`язку і права прокурора відкласти вручення повідомлення про підозру особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання. Зі свого боку, стороною обвинувачення було вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.
Враховуючи вищенаведене слідчий суддя висновує, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.
Абзацем 2 ч. 1 ст. 281 КПК України передбачено, що до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Слідчим надані достатні докази вжиття всіх необхідних і достатніх дій щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та з`ясовано, що останній покинув територію України, внаслідок чого ОСОБА_5 19.09.2024р. постановою слідчого оголошений у розшук. Зазначена постанова є чинною.
Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст. 281 КК України).
Відповідно до ч.1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено підозрюваного в розшук.
У даному випадку слідчим винесено вмотивовано постанову про зупинення досудового розслідування, стаття 280 КПК України, враховуючи оголошення підозрюваного у розшук.
З наданих захисником документів, щодо місця перебування ОСОБА_5 у Федеративній Республіці Німеччина, вбачається, що посвідка на проживання ОСОБА_5 дійсна до 04.03.2024р. та він перебував на консульському обліку до 16.06.2024р., тобто на час повідомлення про підозру, оголошення ОСОБА_5 у розшук та зупинення досудового розслідування, документів підтверджуючих зареєстроване місце перебування ОСОБА_5 слідчому не надано, не надані такі документи і під час розгляду даної скарги.
Проте слідчим для з`ясування місцезнаходження ОСОБА_5 у Федеративній Республіці Німеччина, за аресою повідомленою захисником, надано доручення оперативному підрозділу в порядку ст.ст.40,41 КПК України.
Також слідчим задоволено клопотання сторони захисту про допит двох свідків та надано оперативному підрозділу доручення на встановлення місцезнаходження свідків для їх допиту. Даних, щодо встановлення місцезнаходження свідків до слідчого не надходило, що свідчить про виконання слідчим процесуальних дій проведення яких є необхідним.
З урахуванням всіх вищезазначених обставин слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1