ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника володільця майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт автомобілю марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, порушенням норм чинного кримінального процесуального закону за межами повноважень слідчого судді.

В обґрунтування зазначає, що за результатами проведення НСРД, а саме візуальним спостереженням за ОСОБА_9 , складено протокол в якому зафіксовано, що останній збуває наркотичні засоби та психотропні речовини з автомобілю марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , що також підтверджується допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , тобто вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочинів, на що не звернув своєї уваги слідчий суддя.

Разом з тим вказує, що 17.12.2024 було проведено обшук у вищевказаному автомобілі, власником якого є ОСОБА_14 , та яким фактично ОСОБА_9 , в ході якого було вилучено даний транспортний засіб, який фігуранти злочину використовували для здійснення зустрічей, перевезення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу метадону між місцями зберігання, передачі наркотичного засобу іншим співучасникам, інкасації грошових коштів, одержаних злочинним шляхом та для безпосереднього незаконного збуту.

Таким чином прокурор стверджує, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом кримінального правопорушення та може містити в собі сліди вчинення злочинів, так як, наприклад, залишки психотропної чи наркотичної речовини, що могли залишитись у авто та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні при проведенні порівняльного аналізу речовини під час експертиз, тощо.

З урахуванням вищенаведеного прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучений в ході проведення обшуку 17 грудня 2024 року автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_14 , та яким фактично користується ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постанови нову, якою задовольнити клопотання у повному обсязі та накласти арешт на вилучений в ході проведення обшуку 17 грудня 2024 року автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , вислухавши думку представника володільця майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вилучений в ході проведення обшуку 17 грудня 2024 року автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , слідчий суддя, посилаючись на положення статтей 132,170, 171 КПК, в ухвалі зазначив, що вищевказаний автомобіль не належить підозрюваному ОСОБА_9 , а належить ОСОБА_14 , тобто особі, яка не має статусу підозрюваної у даному кримінальному провадженні, а тому вказане у клопотанні майно не може бути арештоване з метою можливої конфіскації майна як виду покарання.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки слідчий суддя, всупереч положенням п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ч.3 ст.26 та статтям 171-173 КПК, вийшов за межі клопотання прокурора та як на підставу для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна послався на недоведеність стороною обвинувачення підстав для накладення арешту на автомобіль у відповідності до п.3 ч.2 ст.170 КПК, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яка не була заявлена у клопотанні прокурора, тобто слідчий суддя перебрав на себе не властиві йому функції сторони обвинувачення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Водночас, перевіряючи клопотання прокурора про накладення арешту на вилучений в ході проведення обшуку 17 грудня 2024 року автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , колегія суддів вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.168 КПК забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК (а.с.5-8).

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , право власності на котрий зареєстровано за ОСОБА_14 , але який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_9 , з метою відшукання та вилучення: наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, лікарських медичних препаратів, інших речовин для виготовлення наркотичних засобів та/або психотропних речовин, обладнання, приладдя для їх виготовлення, у тому числі, колби, пластикові, скляні та металеві ємності, трубки; поліетиленових сліп пакетів, пластикових трубок, клею та інших предметів чи знаряддя, котрі використовують для фасування наркотичних засобів та/або психотропних речовин в окремі дози для подальшого збуту; обладнання освітлення (лампи тощо), обладнання вентиляції та інше обладнання, котре може використовуватись для виготовлення та фасування наркотичних засобів; мобільних телефонів, системних блоків комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, моноблоків, в тому числі особистого листування щодо обставин данного кримінального провадження, з подоланням системи логічного захисту, у разі відсутності або відмови їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, SIM-карткок мобільних операторів, сім-холдерів в котрих міститься інформація про спілкування щодо придбання та збуту наркотичних засобів як між співучасниками злочинної групи так і наркозалежних осіб; електронних носіїв інформації CD та DVD диски, USB флеш-накопичувачів, карт пам`яті, накопичувачів на магнітних дисків HDD та твердотілих SSD; грошових коштів, отриманих в результаті вчинення кримінального правопорушення від незаконного збуту наркотичних засобів, банківських платіжних карток на котрі наркозалежні особи перераховували гроші за придбання наркотичних засобів, квитанції, чеки договори оренди, банківські сейфи, боргові розписки, накладні з ТОВ «Нова пошта», «Meest»; зошитів, блокнотів, інших аркушів, котрі містять чорнові записи, інших речей і документів, котрі самі по собі або в сукупності можуть підтверджувати факт вчинення кримінального правопорушення (а.с.9-12).

Згідно протоколу обшуку від 17 грудня 2024 року (а.с.13-18) вбачається, що під час обшуку автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , в ньому виявлено нічого не було, а сам автомобіль опечатано та вилучено до спец. майданчику ГУНП в Д/о, а свідоцтво про реєстрацію ТЗ та ключі від нього поміщено до паперового конверту.

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 про визнання, приєднання та передачу речових доказів на зберігання від 17 грудня 2024 року автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК (а.с.19-21).

17.12.2024 о 13:24 год ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК та 18.12.2024 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.3 ст.307 КК (а.с. 28-32, 124-144).

Згідно реєстраційної скартки ТЗ власником автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , сірого кольору, 2006 року випуску, є ОСОБА_14 (а.с.122-123).

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна (а.с.1-4) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації майна (п.п.1,2 ч.2 ст.170 КПК). При цьому у клопотанні прокурора не зазначено, яким саме визначеним ст.98 КПК критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні відповідає належний на праві власності ОСОБА_14 автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , а лише вказується, що вказаний автомобіль фігуранти злочину використовували для здійснення зустрічей, перевезення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу метадон між місцями зберігання, передачі наркотичного засобу іншим співучасникам, інкасації грошових коштів, одержаних злочинним шляхом та для безпосереднього незаконного збуту. У той же час, як свідчить зміст повідомленої ОСОБА_9 підозри (а.с.124-144), вказаний автомобіль не фігурує у підозрі, як предмет чи знаряддя вчинення злочину, на що посилається в апеляційній скарзі прокурор.

Крім того, матеріали справи не містять й доказів на підтвердження того, що законний власник майна ОСОБА_14 була обізнана про використання підозрюваним ОСОБА_9 належного їй на праві власності автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , як знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, що могло б бути підставою для спеціальної конфіскації майна транспортного засобу у відповідності до п.4 ч.1 ст.96-2 КК, проти чого не заперечував прокурор під час апеляційного розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не наведено жодних беззаперечних аргументів для висновків про те, що вилучений під час обшуку автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст.98 КПК, використовувався підозрюваним ОСОБА_9 як знаряддя вчинення інкримінованих злочинів, та на нього може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт вилученого в ході проведення обшуку 17 грудня 2024 року автомобілю марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.3 ст.307 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт вилученого в ході проведення обшуку 17 грудня 2024 року автомобілю марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК - відмовити.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 - негайно повернути власнику ОСОБА_14 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4