ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8489/24
провадження № 1-кп/753/909/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

проводячи судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000672 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись при цьому на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, подавши окреме клопотання із детальним його обгрунтуванням.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Захисниця ОСОБА_5 , заперечила у задоволенні клопотання прокурора та заявила зустрічне клопотання про зміну запобіжного захожу, де вказала, що відсутня обгрунтована підозра у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину у зв`язку з тим, що умисел на вбивство у ОСОБА_3 був відсутній, а зібрані докази вказують на те, що її підзахисний не вчинив жодного злочину або вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України, оскільки ОСОБА_3 захищався від нападу групи осіб та перебував у стані необхідної оборони. Крім того, покази свідків на стадії досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження по суті суперечать одне одному, що ставить під сумнів достовірність показів як потерпілого так і свідків. Зважаючи на зазначені обставини, та те, що всі докази сторони обвинувачення досліджені, ризики, які зазначені прокурором, практично нівельовані, клопотання прокурора є ідентичним до попередніх, нових ризиків не наведено, а тому позиція сторони захисту є цілком обгрунтованою. Також, зважаючи на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність батьків, постійного місця проживання, роботи є всі підстави для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а у разі, якщо суд задовольнить клопотання прокурора, то просила визначити суму застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.

Розлядаючи заявлене у судовому засіданні клопотання суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Перевіряючи, в межах розгляду клопотань прокурора та захисника, питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд не розв`язуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину та виходить із того, що у зв`язку із ступінню небезпеки та суспільним резонансом, характером вчинення, мірою покарання та можливими наслідками, злочин у якому останній обвинувачується є злочином особливої категорії, та бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року та "Мюрей проти Сполученого Королівства" від 28.10.1994 року, згідно з якими підставою для запобіжного заходу у вигляді взяття під варту при вчиненні особливої категорії злочинів може бути більш низький поріг обґрунтованості підозри.

Окрім того, суд враховує те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_3 у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за яке, при доведенні провини, йому загрожує покарання від 10 до 15 років позбавлення волі.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, суд окрім національного законодавства керується рішенням по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року у якому Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також суд враховує інформацію про вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, місце проживання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Так, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одружений, має постійне місце проживання у м. Києві раніше судимий 15.02.2011 року Апеляційним судом м. Києва за п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі, 27.08.2019 року звільнений з Черкаської виправної колонії №62 на підставі ст.81 КК України умовно-достроково із невідбутим строком покарання 1 рік 5 місяців та 11 днів.

Водночас, судом окрім норм КПК України, враховуються вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 є тяжкість злочину, який інкриміновано обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є особлива категорія, характер вчинення, підвищена суспільна небезпечність та суспільний резонанс, а також можливі наслідки, і саме наведені вище обставини у їх сукупності та інформація і характеристика обвинуваченого, дають суду можливість зробити категоричний і однозначний висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризик переховування від суду на даному етапі кримінального провадження продовжує існувати та є реальним, оскільки розуміючи яке покарання йому може загрожувати, обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду для уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить розгляд справи у суді та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Також зважаючи на попередню судимість обвинуваченого за вчинення умисного вбивства із хуліганських мотивів та обвинувачення у вчиненні подібного злочину через нетривалий час після звільнення із місць позбавлення волі, існує ризик того, що ОСОБА_3 схильний до вчинення злочинів загалом та щодо життя і здоров"я особи, зокрема, тому може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, і єдими способом запобігти цьому є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом із тим, судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які би переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також, судом не здобуто інформації, яка би категорично виключала можливість перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Водночас, комплекс вищенаведених обставин слугують підставою для відмови у задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_5 .

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 176-206 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 04.04.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя: