Провадження №1-кп/761/2155/2024
В И Р О К

іменем України

19 листопада 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000485 відомості, щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 10 травня 2023 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженки м. Луганськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України,

У С Т А Н О В И В

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на Російська Федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН

від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України

від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_5 .

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

06 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14 березня 2014 року № 296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є « Державна рада Республіки Крим ».

18 березня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон РФ № 6-ФКЗ (т. 4 а. 175-214), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону РФ № 6-ФКЗ).

11 квітня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта РФ.

На далі, продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади РФ, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії Російської Федерації, стало прийняття Верховною Радою України 21 квітня 2015 року постанови № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

Крім того, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано так звані «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Таким чином, починаючи з 05 години 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, законом про затвердження Указу Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, в подальшому Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб; надалі Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX), передбачено, що з 05 годин 30 хвилин, в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб - до 21 листопада 2022 року; в подальшому Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-IX), передбачено, що дію воєнного стану продовжено до 19 лютого 2023 року. В подальшому, Верховною Радою України прийнято в Закону «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Крім того, раніше, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VIII від 17.03.2015, окремі райони, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими територіями.

Також, 25.04.2022 наказом за №75 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій було визначено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

В подальшому, 22.12.2022 наказом за №309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 14 від 13.01.2023 № 41 від 09.02.2023 № 56 від 20.02.2023визначено діючий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 1? Закону № 1207-VII, окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Так, з метою забезпечення діяльності представниками російської федерації на тимчасово окупованих територіях Луганської області з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр», серед яких так зване «міністерство будівництва та житлово-комунального господарства лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Луганської області так званої «лнр», а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, припинили свою діяльність на вказаних територіях і переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Таким чином, оскільки, кінцевою метою окупаційних органів, є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу РФ, представниками РФ на тимчасово окупованій території Луганської області створено підпорядковану, керовану та фінансовану РФ окупаційну адміністрацію, до якої входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, серед яких так зване - « міністерство будівництва та житлово-комунального господарства лнр », діяльність якого, всупереч діючого законодавства України, представниками окупаційнійної адміністрації регламентована так званими «Положеннями про Міністерство будівництва та житлово-комунального господарства лнр», затвердженими так званою «Постановою Ради міністрів ЛНР» за №02-04/13/15 від 20.01.2015, згідно якої вказане так зване « міністерство будівництва та житлово-комунального господарства лнр »: керується так званими законами ЛНР; являється виконавчим органом держаної влади лнр, який здійснює державну політику та функції з управління нормативно-правового регулювання, контролю та нагляду у сфері житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, будування та промисловості будівельних матеріалів; створене на підставі так званого «указу глави лнр» від 25.11.2014 за №51/1/01/11/14, а також має здійснювати свою діяльність у фактично контрольованих представниками РФ приміщеннях будівлі на тимчасово окупованій території Луганської області за адресою: м Луганськ, квартал Т.Г. Шевченка, буд 38-а.

Також встановлено, що вказане так зване « міністерство будівництва та житлово-комунального господарства лнр »» очолює так званий «міністр будівництва та житлово-комунального господарства лнр», на якого покладено визначений перелік функціональних обов`язків, основними з яких є діяльність спрямована на забезпечення виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі в інтересах окупаційної адміністрації держави-агресора.

Незважаючи на зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, будучи громадянкою України, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаною про проведення з боку РФ підривної діяльності проти України, а також відкритої агресивної війни, метою якої є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи про те, що окупаційні війська, так званої «луганської народної республіки», є незаконними і спільно з військовими підрозділами ЗС РФ провадять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів, в період часу з квітня 2022 року по квітень 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось за можливим, перебуваючи на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, а саме у м. Луганську, Луганської області, більш точне місце встановити не виявилось за можливим, при невстановлених обставинах, під час дії воєнного стану, добровільно зайняла посаду так званого т.в.о. «міністра будівництва та житлово-комунального господарства лнр», безпосередньо пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у створеному на тимчасово окупованій території Луганської області та підконтрольному окупаційній адміністрації держави-агресора незаконному органі влади так званому «міністерстві будівництва та житлово-комунального господарства лнр».

Продовжуючи свою протиправну діяльність, громадянка ОСОБА_5 у період часу з 23 вересня 2022 року по 27 вересня 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось за можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме у м. Луганську, більш точне місце з об`єктивних причин встановити не виявилось за можливим, вчинила публічні заклики щодо підтримки проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях та особисто прийняла участь в проведенні незаконно організованого представниками окупаційних органів влади держави-агресора так званого «референдуму про включення лнр у склад Російської федерації» на тимчасово окупованих територіях.

Вище вказаними діями, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме в добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а також публічні заклики до проведення незаконних референдумів на тимчасово окупованій території.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 з таких підстав.

Обвинувачену ОСОБА_5 02.05.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

10.05.2023 року, оскільки місцезнаходження ОСОБА_5 невідоме, останню оголошено у розшук, проведення якого доручено співробітникам ГУ «І» ДЗНД СБ України.

Відповідно до відповіді ГУ «І» ДЗНД СБ України №5/7/4/3-1163 від 19.05.2023 на доручення слідчого в порядку ст.40 КПК України ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

Окрім того, на стадії досудового розслідування вжито заходів щодо належного повідомлення та виклику ОСОБА_5 , остання викликалась на 05, 08, 09 травня 2023 року, проте підозрювана без поважних причин до слідчого не з`явилась і про причини своєї неявки не повідомила. Повістки про виклик, керуючись вимогами ч.8 ст.135 КПК України, опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, від 15.03.2024 р., кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України, визначено здійснювати шляхом спеціального судового провадження, відповідно до ст.323 КПК України, у відсутність обвинуваченого (in absentia).

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст. 6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження відповідно до вимог ст. 323 КПК України, шляхом опублікування повістки про виклик на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Києва і в газеті «Урядовий кур`єр», у судові засідання не з`являвся, що не перешкоджає розгляду кримінального провадження при здійсненні спеціального судового провадження.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_5 про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказан висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 , як підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті судом встановлено таке.

Крім того, кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника ОСОБА_7 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05.05.2023 №026-260004757, виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві, а в судових засіданнях захисником ОСОБА_4 , призначеної на підставі ухвали суду.

Захисники були присутні під час судового провадження, виявляли активну позицію стосовно захисту обвинуваченої, захисник ОСОБА_4 приймала участь у дослідженні доказів, заявляла про недопустимість певних доказів.

Підсумовуючи вищенаведене суд вважає, що як стороною обвинувачення, так і судом були здійснені всі можливі заходи із забезпечення дотримання прав підозрюваного/обвинуваченого під час проведення досудового розслідування та судового провадження.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Клопотань про допит свідків до суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Суд уважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за викладених обставин в межах висунутого обвинувачення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні доказами в показаннях свідків, документах, а саме:

повідомлення від 20.04.2023 заступника начальника Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму Департаменту захисту національної державності СБ України ОСОБА_8 щодо виконання доручення слідчого, в межах кримінального провадження виявлено факт можливого зайняття громадянкою України ОСОБА_5 посади т.в.о міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», яка тимчасово окупована армією РФ, зафіксовано факт можливого вчинення громадянкою України кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України «Колабораційна діяльність»;

протокол огляду відкритих джерел інформації від 07.04.2023 року, відповідно до якого було здійснено огляд відкритих джерел інформації з метою підтвердження фактів щодо можливого добровільного зайняття ОСОБА_5 . т.в.о міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», що діє на території Луганської області, тимчасово окупований армією РФ. Зі змісту протоколу убачається, що вказана інформація підтверджується шляхом її оприлюднення на інформаційних інтернет - ресурсах, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 За допомогою пошукової системи Google отримано здійсненого пошуку (на скріншоті N? 1 та N? 2), серед яких є посилання на інформаційний ресурс так званого «Министерство строительства и жилищно-коммунального хозяйства Луганской Народной Республики - исполнительный орган государственной власти Луганской Народной Республики Вконтакте» який висвітлює діяльність «Минстрой и ЖКХ лнр» При переході за посиланням на « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( скріншот N? 2 та N? 3 , інтернет ресурс: ІНФОРМАЦІЯ_4 отримуємо сторінку сайту з відповідними новинами та розділами. Далі в отримуємо сторінку санту з відповідними новинами та розділами. Далі в новинах шукаємо публікацію за 27.09.2022 року де присутні текстові та відеоматеріали, що підтверджують зайняття ОСОБА_5 посади т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр»(скріншот N?. 4)Крім цього, в дані публікації присутній наступний текст: «Временно исполняющая обязанности Министра строительства и жилищно-коммунального хозяйства ЛНР ОСОБА_9 приняла участие в референдуме о вхождении Луганской Народной Республики в состав Российской ОСОБА_10 рассказала о том, что войдя в состав Российской Федерации, для наших жителей станут доступны российские государственные жилищные программы, в том числе - программа капитального ремонта многоквартирных домов и расселения граждан из аварийного жилья. Крім того, на даній новині викладено відеоматеріали де присутня ОСОБА_5 , де вказано, що вона перебуває на посаді посади т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр». (скріншот N? 4 та N? 5). Зміст викладеного відео містить позитивне ставлення до «референдуму», приєднання тимчасово окупованих територій до складу рф та розповідь про те, що «лнр» стануть доступні будівельні програми рф. Відео триває 55 сек. Тайм - коди на яких присутня ОСОБА_5 : 1) 00 сек. - 55 сек. ОСОБА_5 розповідає про «референдум» та нові державні житлові програми. В зазначеному відеоматеріалі ОСОБА_5 промовляє наступне (оригінальну мову та текст збережено): «Действительно сегодня исторический день, это день которого мы ждали долгих 8 лет, наконец он наступил, свой выбор в глубине души сделала давно, но сегодня официально в назначенный день я этот выбор подтвердила, россия нам действительно очень много помогала. Зашло большое количество специалистов строительной отрасли, их уже более 6 тысяч, и они вместе с нашими специалистами восстанавливают города, инфраструктуру, восстанавливают объекты социальной сферы, поэтому можно сказать, мы уже сплотились, мы уже чувствуем себя частью российской федерации. Что, войдя в состав российской федерации для наших жителей станут доступны и те программы, которые являются традиционными для российской федерации, это программы и капитальных ремонтов, и переселение жителей из аварийного жилья. Конечно, мы с нетерпением ждем, когда мы сможем на полноценных правах принять участие в этих программах». (скріншот № 1,2,3,4,5,6,7,8),

протокол огляду відкритих джерел інформації від 06.04.2023 року, відповідно до якого було здійснено огляд відкритих джерел інформації з метою підтвердження фактів щодо можливого добровільного зайняття ОСОБА_5 . т.в.о міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», що діє на території Луганської області, тимчасово окупований армією РФ. Зі змісту протоколу убачається, що вказана інформація підтверджується шляхом її оприлюднення на інформаційних інтернет - ресурсах, а саме:ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 шляхом введення в пошуковий рядок запиту «В ЛНР закончился референдум риа новости», отримуємо результати здійсненого пошуку (на скріншоті N? 1, N? 2 та N?3), серед яких є посилання де розміщена новина від 27.09.2022, в якій зазначається що в «лнр» був проведений референдум в період з 23.09.2023 по 27.09.2023. 3а допомогою вбудованої функції Інтернет - браузера «Chrome» створено посилання на відеозапис у вигляді QR - коду для цієї сторінки (вказаний QR-код відображено вище у протоколі, зображення N?1).Також, за допомогою пошукової системи «Google» (ІНФОРМАЦІЯ_9 ), шляхом введення в пошуковий рядок запиту «Коллегия юристов донбасса», отримуємо результати здійсненого пошуку (на скріншоті N ? 4, N? 5, N?6, N?7 та N? 8 , необхідне посилання вказане червоною стрілочкою), серед яких є посилання де розміщена нормативна - правова база так званого «лнр», якою в свої діяльності керується ОСОБА_5 ( скріншот № 1,2,3, 4,5,6,7,8);

протокол огляду відкритих джерел інформації від 30.03.2023 року, відповідно до якого огляд здійснено з відкритих джерел інформації з метою виявлення законодавчої бази, якою в своїй діяльності керується ОСОБА_5 , а саме: оглянуто сайт президента РФ у мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 на якому знаходиться « ОСОБА_11 конституционный закон от 04.10.2022 № 6 - ФКЗ» «О принятии в Российскую Федерацию Луганской народной республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Луганской народной республики». Відповідно до тексту закону Статья 4. Действие законодательных и иных нормативных правовых актов Российской Федерации на территории Луганской Народной Республики 1. Законодательные и иные нормативные правовые акты Российской Федерации действуют на территории Луганской Народной Республики со дня принятия в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образования в составе Российской Федерации нового субъекта, если иное не предусмотрено настоящим Федеральным конституционным законом. 2. Нормативные правовые акты Луганской Народной Республики действуют на территории Луганской Народной Республики до окончания переходного периода или до принятия соответствующих нормативного правового акта Российской Федерации и (или) нормативного правового акта Луганской Народной Республики. 3. Нормативные правовые акты Луганской Народной Республики, противоречащие Конституции Российской Федерации, не применяются,

протокол огляду відкритих джерел інформації від 06.04.2023 року, відповідно до якого встановлено з відкритих джерел інформації законодавчу базу, якою в своїй діяльності керується ОСОБА_5 , на посаді т.в.о міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», що діє на території Луганської області, тимчасово окупований армією РФ . Зазначена законодавча база функціонує на тимчасово окупованій території Луганської області, що окупована армією РФ. Так, оглянуто сайт «Колегии юристов Донбасса» у мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_11 на якому знаходиться «Постановление от 12.01.2016 №11» «Об утверждении Положения о ІНФОРМАЦІЯ_12 ». Встановлено за допомогою пошукової системи «Google» ( ІНФОРМАЦІЯ_9 посилання на інформаційний ресур, на якому міститься законодавча база так званої «ЛНР» : «Положение о Министерстве здравоохранения Луганской Народной Республики в новой редакции». Після відкриття вказаного посилання (скріншот №2, №3, №4), текст Положення завантажено, збережено та записано на DVD-R диск, що є додатком до даного протоколу огляду відкритих джерел інформації). Оглянуті матеріали, що були використані в протоколі огляду інтернетджерел, збережені та записані на оптичний диск,

протокол огляду відкритих джерел інформації від 30.03.2023 року, відповідно до якого було здійснено огляд відкритих джерел інформації з метою підтвердження фактів щодо можливого добровільного зайняття ОСОБА_5 . т.в.о міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», що діє на території Луганської області, тимчасово окупований армією РФ. Зі змісту протоколу убачається, що вказана інформація підтверджується шляхом її оприлюднення на інформаційних інтернет - ресурсах, а саме:ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Так, за допомогою пошукової системи «Google» ІНФОРМАЦІЯ_9 шляхом введення в пошуковий рядок запиту «министерство строительства лнр вконтакте», отримуємо результати здійсненого пошуку (на скріншоті N? 1 та N? 2), серед яких є посилання на інформаційний ресурс так званого «Министерство строительства и жилищно- коммунального хозяйства Луганской Народной Республики - исполнительный орган государственной власти Луганской Народной Республики Вконтакте» який висвітлює діяльність «Минстрой и ЖКХ лнр»При переході за посиланням на « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( скріншот N? 2 та N? 3 , інтернет ресурс: ІНФОРМАЦІЯ_4 отримуємо сторінку сайту з відповідними новинами та розділами. Далі в новинах шукаємо публікацію за 27.09.2022 року де присутні текстові та відеоматеріали, що підтверджують зайняття ОСОБА_5 посади т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр»(скріншот N?. 4)Крім цього, в дані публікації присутній наступний текст (оригінал тексту збережено): «Временно исполняющая обязанности Министра строительства и жилищно-коммунального хозяйства ЛНР ОСОБА_9 приняла участие в референдуме о вхождении Луганской Народной Республики в состав Российской ОСОБА_10 рассказала о том, что войдя в состав Российской Федерации, для наших жителей станут доступны российские государственные жилищные программы, в том числе - программа капитального ремонта многоквартирных домов и расселения граждан из аварийного жилья.» Крім того, на даній новині викладено відеоматеріали де присутня ОСОБА_5 , де вказано, що вона перебуває на посаді посади т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр». (скріншот N? 4 та N? 5). Зміст викладеного відео містить позитивне ставлення до «референдуму», приєднання тимчасово окупованих територій до складу рф та розповідь про те, що «лнр» стануть доступні будівельні програми рф. Відео триває 55 сек. Тайм - коди на яких присутня ОСОБА_5 : 00 сек. - 55 сек. ОСОБА_5 розповідає про «референдум» та нові державні житлові програми. Окрім цього, за допомогою пошукової системи «Google» ( ІНФОРМАЦІЯ_9 шляхом введення в пошуковий рядок залиту «Луганский информационный центр», отримуємо результати здійсненого пошуку (на скріншоті N? 9), а саме офіційний інформаційний ресурс так званого «лнр». Після переходу за посиланням отримуємо сторінку з відповідними розділами (скріншот N? 9 та N? 10, необхідний розділ підкреслений червоною стрілкою, інтернет ресурс), в необхідний пошуковий рядок «Поиск по сайту» заносимо « ОСОБА_9 » та отримуємо результати пошуку (скріншої N? 11 та N? 12, необхідні розділи вказані червоними стрілками). Після отриманого результату переходимо до розділу «Интервью» та шукаємо новину « ІНФОРМАЦІЯ_13 »» від 23.08.2022 яка викладена о 08 год. 00 хв. ( ІНФОРМАЦІЯ_14 , інтернет ресурс: ІНФОРМАЦІЯ_15 ). Після переходу за вказаним посиланням (інтернет ресурс: ІНФОРМАЦІЯ_16, скріншот N? 13), бачимо публікацію з наступною новиною де вказано, що ОСОБА_5 перебуває на посаді т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр» зображена фотографія ОСОБА_5 (скріншот № 1,2,3 , 4,5,6,7,8,9,10,11,12,13);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2023, який проведений зі свідком ОСОБА_12 , відповідно протоколу свідок серед пред`явлених осіб впізнав на фото № 4 знайому йому на ім`я ОСОБА_13 , з якою він спілкувався під час перебування там у відрядженні. ОСОБА_13 була ярою прихильницею «русского мира» і приєднання України до росії. Нещодавно, при перегляді новин я побачив, що її призначено на посаду т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», що діє на території Луганської області, яка тимчасово окупована армією рф. І вона виступає по якомусь місцевому ютюб каналі. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2023року зі свідком ОСОБА_12 , на роздрукованому фотознімку, позначеному у протоколі під №4, зображено особу громадянку України - ОСОБА_5 . На інших роздрукованих фотознімках під № 2, 3, 4, містяться зображення осіб, які не мають відношення до даного кримінального провадження (статисти),

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2023, який проведений зі свідком ОСОБА_15 , відповідно до протоколу свідок серед пред`явлених осіб впізнав на фото № 3 знайому ОСОБА_16 . Повідомив, що протягом 2012 року працював в місті Луганськ. В компанії спілкувався з ОСОБА_17 декілька разів. Згодом, дізнався, що ця ОСОБА_17 стала т.в.о. міністра будівництва та житлово - комунального господарства «лнр», що діє на території Луганської області, яка тимчасово окупована армією рф. Надалі свідок знайшов її в мережі Інтернет, де показували її інтерв?ю на вказаній посаді.. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2023року зі свідком ОСОБА_15 на роздрукованому фотознімку, позначеному у протоколі під №3, зображено особу громадянку України - ОСОБА_18 . На інших роздрукованих фотознімках під № 1, 2, 4, містяться зображення осіб, які не мають відношення до даного кримінального провадження (статисти),

висновок експерта від 27.04.2023 №CE-19/111-23/21014-ФП за результатами проведеної судової портретної експертизи, якою досліджено протокол огляду від 30.03.2023 та носій інформації, які надійшли на експертизу в упакованому вигляді, висновком встановлено, що на відеозаписі під назвою «Відеоматеріали, де присутня ОСОБА_5 у часовому проміжку відтворення починаючи 1. у проміжку часу з 00 хв. 00 сек. по 00 хв. 55 сек., графічних файлах «Фото ОСОБА_5 - 1.png», «Фото ОСОБА_5 - 2.png», «Фото ОСОБА_5 - 3.png», «Фото ОСОБА_5 - 4.png» та у порівняльних зразках гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 графічних файлах «Фото ОСОБА_5 - 5.png», «Фото ОСОБА_5 - 6.png» зображена одна й та ж сама особа.,

повідомлення про підозру від 02.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави - агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України. Вказане повідомлення з викладенням суті обставин було розміщено в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від 14.04.2023, а також розміщено повістку про виклик ОСОБА_5 як підозрюваної для отримання особисто повідомлення про підозру, допиту та проведення інших процесуальних дій у кримінальному провадженні,

протокол огляду від 04.5.2023 тексту оголошення про повідомлення про підозру, змісту повістки про виклик до слідчого для допиту на 09.05.2023 о 10.00 год. в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) від ІНФОРМАЦІЯ_20, до протоколу додано роздруківки вказаного випуску газети з оголошеннями,

протокол огляду від 04.05.2023 тексту оголошення про повідомлення про підозру, змісту повістки про виклик до слідчого в статусі підозрюваної для допиту на 09.05.2023 о 10.00 год. на офіційному сайті «Офіс Генерального прокурора»,

рапорт старшого слідчого в ОВС ГСУ СБ України від 02.05.2023, відповідно до якого при пошуку абонента в доступних месенджерах мобільного зв`язку здійснено спроби телефонних викликів на мобільні телефонні номери: НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , котрим за наявною в матеріалах кримінального провадженні інформацією користується громадянка України - підозрювана у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою її запрошення для отримання письмового повідомлення про підозру, допиту та проведення інших процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні в якості підозрюваної. Зв?язок із абонентом був відсутній.

При пошуку абонентів за номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_8 у мессенджерах для спілкування типу: «Viber», «WhatsApp», «Telegram», «Skype», «Signal», тощо, користувачів не знайдено. Додатково, відскановані копії повісток про виклик підозрюваного до слідчого на 05, 08 та 09 травня 2023 року, а також повідомлення про підозру та пам?ятки процесуальних прав та обов?язків, з електронної поштової скриньки: ІНФОРМАЦІЯ_17 , було надіслано на електронну поштову скриньку: ІНФОРМАЦІЯ_18 , котра є так званою «офіційною поштовою скринькою» підконтрольного окупаційній адміністрації держави-агресора незаконного так званого органу влади на тимчасово окупованій території, керівником якого являється ОСОБА_5 , та до якої, остання, або наближені до неї особи, мають особистий доступ.

Рапортом старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_19 підтверджується неприбуття підозрюваної ОСОБА_5 за викликом до органу досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_20 від 10 травня 2023 року оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000485 від 10.05.2023 року.

Таким чином, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність належних, допустимих та достовірних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони узгоджуються між собою і в своїй сукупності доводять подію кримінального правопорушення, вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми поза розумним сумнівом для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 , добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують її покарання відповідно до вимог ст.66,67 КК України.

Так, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та високу суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутності пом`якшуючих, обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, встановленої ч.5 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, та з конфіскацією усього майна.

На переконання суду таке покарання ОСОБА_5 пов`язане з ізоляцією особи, та застосуванням передбачених законом додаткових покарань є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 необхідно обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/111-23/21014-ФП від 27.04.2023 року необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

З метою забезпечення кримінального провадження обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, строком на 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією майна, яке належить на праві власності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у сумі 3824 гривень 00 копійок.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту її фактичного затримання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_19 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 2975 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_21