Справа № 302/882/18
У Х В А Л А

(у повному обсязі)

04.04.2025 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачена - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із захисником справу судового кримінального провадження ЄРДР № 0000059 від 09.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 190 ч.3; 200 частини 1, 2; 357 ч.3; 358 частини 1, 3, 4; 361 частини 1, 2; 362 ч.1 Кримінального кодексу України,

- у частині розгляду клопотання сторони захисту про визнання недопустимими на підставі п.2 ч.3 статті 87 КПК України процесуальних рішень і дій слідчих, які не були визначені процесуальними слідчими в кримінальному провадженні і діяли без постанови про створення групи слідчих або слідчого (клопотання від 02.05.2022, т.3 а.с. 98-104 судового кримінального провадження),

В С Т А Н О В И В:

Зазначене судове кримінальне провадження знаходиться на стадії з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами.

Сторона захисту подала це клопотання з покликанням на положення статей 39, 87 КПК України з таким обґрунтуванням.

Начальник СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_6 виносив під час досудового розслідування розглядуваного судом кримінального провадження доручення про проведення слідчим ОСОБА_7 , слідчим ОСОБА_8 , слідчим ОСОБА_9 досудового розслідування визначених окремих епізодів кримінальних правопорушень за відомостями, які були внесені в ЄРДР за заявами потерпілих. Натомість на частину інших кримінальних проваджень за заявами потерпілих не було винесено постанови про створення групи слідчих (у клопотанні зазначено перелік з посиланням на номер кримінального провадження в ЄРДР з правовою кваліфікацією епізодів відповідних кримінальних правопорушень).

Сторона захисту вважає, що орган досудового розслідування не дотримав положень статей 110, 39 ч.2, 214 ч.1 КПК України щодо належної правовою процедури і просить визнати недопустимими процесуальні дії і рішення слідчих, які вчиненні в кримінальному провадженні без створення групи слідчих на підставі постанови керівника органу досудового розслідування, на підставі положень п.2 ч.3 статті 87 КПК України.

Прокурор зазначене клопотання заперечив і свою позицію обґрунтував усно і письмово в судовому засіданні таким.

У кримінальному провадженні є відповідні письмові доручення керівника органу досудового розслідування (начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_6 ) про проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_8 за кожним окремим епізодом відповідного кримінального правопорушення, внесеного за відомостями в ЄРДР (зазначено номер і дату з посиланням на відповідні аркуші і томи матеріалів досудового розслідування). Також є відповідні повідомлення слідчого ОСОБА_8 керівнику Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 про початок здійснення ним досудового розслідування.

Прокурор просить узяти до уваги правову позицію Кримінального Касаційного Суду Верховного суду у постанові від 25.08.2021 (справа № 663/267/19), за якою визначення керівником органу досудового розслідування слідчого в кримінальному провадженні на підставі процесуального документа доручення не утворює істотного порушення вимог процесуального закону. Верховний суд дійшов цього висновку покликаючись на положення статті 110 КПК України, які не містять імперативні приписи про те, що керівник органу досудового розслідування приймає рішення своє у формі постанови, бо за змістом п.8 п.17 статті 3 КПК України керівник органу досудового розслідування і слідчий є самостійними суб`єктами, повноваження яких визначені в окремих статтях КПК (39-40). Адже форма письмового доручення і постанова місять одні і ті ж самі реквізити, що не суперечить положенням статті 39 КПК України. Прокурор вважає, що письмове доручення є достатнім документом для наділення слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні. Прийняття рішення у формі письмового доручення, а не у формі постанови не свідчить про те, що досудове розслідування здійснювалось не уповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими.

Прокурор також покликається на ч.1 статті 89 КПК України щодо вирішення порушеного питання в клопотанні судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення в справі.

Оцінивши зміст клопотання сторони захисту заперечення і доводи сторони обвинувачення, суд дійшов такого висновку.

Стаття 87 частини 1-4 КПК України регламентують визнання недопустимими доказів в такому порядку :

- недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

- Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит.

-Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

- Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Стаття 89 КПК України передбачає:

- суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

- У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

- Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З огляду на те, що в клопотанні порушено питання недопустимості доказів з покликанням на застосування судом пункту 2 частину 3 статті 87 КПК України, а також з урахуванням заперечень сторони обвинувачення щодо поданого клопотання, суд дійшов переконання, що це клопотання підлягає вирішенню відповідно до положень ч.1 статті 89 КПК України, тобто в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення в судовому кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 87 ч.3 п.2, ч.4; ч.1 статті 89, статтями 371, 372, 376, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Вирішити питання допустимості процесуальних дій і рішень слідчих у кримінальному провадженні за змістом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне рішення в судовому кримінальному провадженні.

Повна ухвала складена 07.04.2025.

Суддя:ОСОБА_1