Справа № 953/297/25
н/п 1-кс/953/2325/25
"25" березня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
24.03.2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора, про накладення арешту на майно вилучене 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, власником якого є гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме:
- чорнові записи 12 арк.;
- ?iPhone 12 (imei НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 );
- ?iPhone 16 (imei НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 );
- грошові кошти в сумі 445.000 грн., 480 Євро, 60 доларів США.
В ході проведення обшуку виявлено та вилучено наступне:
- чорнові записи 12 арк.
- ?iPhone 12 (imei НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 )
- ?iPhone 16 (imei НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 )
- грошові кошти в сумі 445.000 грн., 480 Євро, 60 доларів США.
Вищевказані предмети вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 , актуальний зв`язок через адвоката ОСОБА_5 НОМЕР_5 .
Враховуючи, що вилучені у ході обшуку речі зберігають на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідно до ст.98 КПК України слідчим винесено постанову про визнання цих речей речовими доказами.
Провести детальний огляд комп`ютерного обладнання та мобільного телефону можливо лише з використанням спеціальної техніки в рамках заходів, передбачених ч.1 ст.264 КПК України та під час проведення відповідної судової комп`ютерно-технічної експертизи. У подальшому, вказані предмети використовуватимуться як доказ кримінального правопорушення.
Чорнові записи містять відомості щодо обставин кримінального правопорушення, що розслідується.
Оскільки кримінальне провадження стосується правопорушень, пов`язаних з привласненням бюджетних коштів, вилучені грошові кошти у своїй сукупності з іншими відомостями є доказом вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор зазначає, що існує сукупність підстав вважати, що вищевказані речі є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України.
Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт на вказане майно.
Прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Власник майна до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 на адресу суду подав письмові заперечення проти клопотання прокурора, в яких зазначив, що прокурором не доведено відповідність такого ступеню втручання в права власника майна, також зазначив, що з моменту вилучення вказаного майна було достатньо часу для перевірки інформації, що міститься на вилучених носіях.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Під час проведення обшуку від 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено речі, вказані у клопотанні прокурора. Строк на звернення з даним клопотанням не є пропущеним, з урахуванням дати отримання прокурором ухвали на доопрацювання 24.03.2025.
Посилання представника власника майна в письмових запереченнях на непричетність ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та достатність часу з моменту вилучення майна для його дослідження не знайшло свого підтвердження, з огляду на те, що з дати вилучення до дати повторного звернення до слідчого судді з даним клопотанням минуло 10 днів, що не є достатнім для дослідження мобільних телефонів, які було визнано речовими доказами постановою слідчого від 14.03.2025 та відповідають критеріям ст.98 КПК України.
Слідчою суддею також були проаналізовані представлені представником власника майна відомості про походження грошових коштів податкові декларації ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Враховуючи представлені слідчому судді докази, відсутність доказів повідомлення про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відсутність доказів походження грошових коштів саме від протиправної діяльності, то в частині накладення арешту на грошові кошти клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 14.03.2025 обшуку, в зазначених речах та документах, що визнані речовими доказами у справі можуть міститися відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на вказане прокурором майно.
Слідчий суддя зазначає, що порушень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, які б потягли за собою порушення права власності, у розумінні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи та третіх осіб не встановлено за результатами розгляду даного клопотання, на підставі тих доказів, що надані.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя також роз`яснює право власника майна, що в подальшому, під час досудового розслідування або судового слідства, не позбавлений можливості звернутись повторно до слідчого судді чи суду для зміни місця зберігання майна або скасування арешту, за наявності для цього належних підстав, за наявності обґрунтованих доказів на підтвердження необхідності його зміни, або скасування.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя частково задовольняє клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, власником якого є гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме:
- чорнові записи 12 арк.;
- ?iPhone 12 (imei НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 );
- ?iPhone 16 (imei НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 );
В задоволенні частини вимог клопотання про накладення арешту на грошові кошти - відмовити.
Грошові кошти в сумі 445.000 грн., 480 Євро, 60 доларів США. - повернути власникові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Місцем зберігання речових доказів визначити СУ ГУНП в Харківській області, за адресою м. Харків, вул. Весніна, 14, відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1