КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 18 березня 2025 року, апеляційну скаргу прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянки України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці та заборонено їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Крім того, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчиняти нові злочини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваної, які заперечили проти задоволення скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 12 лютого 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000630, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

14 лютого 2025 року слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці та заборонено їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрювану ОСОБА_6 , заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи при цьому наявні докази про причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що їй загрожує.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даний час не встановлено всіх осіб причетних до кримінального правопорушення, а відтак доводи клопотання про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду та перешкоджання кримінальному провадженню у разі спілкування з особами причетними до кримінального правопорушення є обгрунтованими

Однак, жодних фактів і обґрунтувань, які б свідчили про те, що підозрювана, не маючи жодного кримінального досвіду, може в будь-який спосіб впливати на свідків, у кримінальному провадженні та продовжити кримінальні правопорушення, які фактично припинені, клопотання не містить, таких обставин не встановлено і в суді апеляційної інстанції, а тому вказані ризики є недоведеними.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, особу підозрюваної, а саме її молодий вік, наявність постійного місця проживання і родини, сталість соціальних та сімейних зав`язків, навчання у вищому навчальному закладі, відсутність судимостей та інших відкритих кримінальних проваджень, її процесуальної поведінки, що проявляється у визнанні провини у скоєному та бажанні сприяти досудовому розслідуванню. Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов до переконання, що на цій стадії провадження суспільна потреба у позбавленні волі ОСОБА_6 відсутня, а запобігти існуючим ризикам та забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків зможе такий запобіжний захід, цілодобовий домашній арешт за зареєстрованою адресою її постійного місця проживання, з покладенням низки обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КК України. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 753/3224/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/2319/2025 Доповідач ОСОБА_14

Категорія ст.181 КПК України