Справа № 442/7590/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1051/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000185 за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стебник Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом та адвокатом не являється, військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2024 за ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до покарання: за ч.3 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік один місяць, за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік, на підставі ч.1 ст.70 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на один рік один місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника- адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2024, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України встановлено ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покладено на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_10 від 23.08.2024.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/109-24/12497-НЗПРАП від 02.09.2024 у розмірі 1514,56 грн.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції змінити та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, апелянт вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Водночас, згідно з ч.5 ст. 59-1 КК України пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2024 ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 1 місяць з покладенням обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Даний вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили.

Надалі, 21.08.2024 вказаний вище вирок від 03.06.2024 надійшов у Дрогобицький районний відділ філії ДУ «Центр пробації» для виконання, яким в цей же день ОСОБА_7 постановлений на облік.

Відповідно до ч.1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, початок строку відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 починається з 21.08.2024, кінець строку - 20.09.2025.

Поряд з цим, оскаржуваним вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2024 ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який він вчинив 21.08.2024 приблизно о 17:35 год, тобто під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Отже, суд першої інстанції при ухваленні вироку 13.09.2024 стосовно ОСОБА_7 , призначаючи покарання у виді пробаційного нагляду всупереч вимог ч. 5 ст. 59-1 КК України, які носять імперативний характер, обрав вид покарання, яке не може бути призначене засудженому, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України за вчинення даного кримінального проступку передбачено застосування покарань у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

При обранні ОСОБА_7 покарання слід погодитись з висновками суду першої інстанції щодо призначення покарання без ізоляції від суспільства, а також врахувати, що засуджений не працевлаштований та відбуває покарання у виді пробаційного нагляду, відтак, виходячи з вимог ст. ст. 57, 59-1, 65, 71 КК України йому не можуть бути призначені покарання у виді обмеження волі, виправних робіт та пробаційного нагляду.

Суд першої інстанції зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 21.08.2024 приблизно о 17 год. 25 хв, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, яка розташована на вулиці Холмській, що у м. Дрогобичі Львівської області, на землі знайшов згорток, обмотаний прозорим скотчем, із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору та зрозумівши, що вона є наркотичним засобом, вирішив його придбати, шляхом привласнення знайденого, з метою власного вживання без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_7 всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, умисно, незаконно, достовірно знаючи, що це є наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, взяв його із собою, поклав у ліву кишеню штанів, де зберігав до 17 год. 35 хв. 21.08.2024, тобто до моменту, коли його зупинили працівники поліції.

Так, під час проведення огляду місця події 21.08.2024 в період з 19 год. 21 хв. по 19 год. 42 хв. на проїзній частині дороги, що на вул. Холмській у м. Дрогобичі Львівської області у ОСОБА_7 виявлено та вилучено подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісом масою 18,4198 грама, яку останній незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого та зберігав у лівій кишені штанів для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено, без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинуваченого ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав. Захисник просив слухати справу без участі обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думки захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурор частково оскільки просив застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу в розмірі 1000 пмдг, що становить 17000 гривень, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України є правильною, оскільки останній вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги прокурора знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так частиною 1 статті 309 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Однак суд першої інстанції у вироку, при призначенні покарання, засудив ОСОБА_7 до покарання у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально- виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Частиною ст. 59-1 КК України передбачено, що пробанійний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2024 ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.357, ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 1 місяць з покладенням обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України. Даний вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили і 21.08.2024 вказаний вище вирок від 03.06.2024 надійшов у Дрогобицький районний відділ філії ДУ «Центр пробації» для виконання, і того ж дня ОСОБА_7 постановлений на облік. Тобто початок строку відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 є 21.08.2024, кінець строку - 20.09.2025.

Отже суд першої інстанції не врахував в повній мірі вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ч. 5 ст. 59-1 КК України, та призначив обвинуваченому покарання, яке не мав права призначати.

Колегія суддів дійшла переконання, що при обранні ОСОБА_7 покарання слід врахувати висновки суду першої інстанції та призначити покарання без ізоляції від суспільства, а також врахувати, що обвинувачений не працевлаштований та відбуває покарання у виді пробаційного нагляду, відтак, виходячи з вимог ст. ст. 57, 59-1, 65, 71 КК України йому не можуть бути призначені покарання у виді обмеження волі, виправних робіт та пробаційного нагляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м`якості, так і внаслідок суворості.

Згідно з п.4 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, які відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, що є вагомою підставою для зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2024 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: