У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кіровка Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Покладено на ОСОБА_7 на строк до 25.01.2025, обов`язок за кожною вимогою з`являтися до слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

захисник ОСОБА_9

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Покладено на ОСОБА_7 на строк до 25.01.2025, обов`язок за кожною вимогою з`являтися до слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не в повній мірі враховано наявність обґрунтованої підозри у вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим та те, що обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та відповідно до ч.8 ст.176 КПК України до нього можливо застосовувати виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, Указом ВО Президента України, Головою Верховної ради України 17.03.2014, видано Указ №303/2014 «Про часткову мобілізацію», та на території України почав діяти особливий період.

ОСОБА_7 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, та відповідно до Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №243 від 28.08.2015, був зарахований до особового складу військової частини та призначений на посаду електрика відділення регламенту та ремонту ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_7 , зобов`язаний суворо дотримуватися вимог Закону України «Про військовий облв`язок», ст. ст.2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Проте, проходячи військову службу та будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим забезпеченням, солдат ОСОБА_7 вирішив самовільно залишити місце проходження служби.

Реалізуючи свій умисел, 07.05.2016, діючи умисно в порушення вищезазначених статутних вимог, в умовах особливого періоду, солдат ОСОБА_7 самовільно залишив місце служби, а саме базовий табір військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався у АДРЕСА_2 , з вказаного часу, без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

21.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000481 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

21.09.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини без поважної причини тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Письмове повідомлення про підозру, з урахуванням неможливості вручення у день складання ОСОБА_7 , в порядку передбаченому 135 КПК України, було направлено командиру ВЧ НОМЕР_1 , супроводжувальним листом №25781/36/3-24 від 21.09.2024, окрім того опубліковано в газелі «Урядовий кур`єр».

Постановою слідчого від 01.10.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук та досудове розслідування кримінального провадження зупинено.

09.12.2024 було встановлено місце знаходження підозрюваного та йому було вручено письмове повідомлення про підозру.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та про наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що у даному провадженні доведено лише обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, а саме обґрунтованість підозри, разом з тим не доведено наявність ризиків, а тому відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, вважав за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок за кожною вимогою з`являтися до слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду 05.02.2025 року захисник ОСОБА_9 повідомив суд, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування закінчене та обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 направлено до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2025 року призначено підготовче судове засідання у даній справі.

Таким чином, після відкриття апеляційного провадження суду стали відомі обставини, що є перешкодою для апеляційного розгляду по суті поданої апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України кримінальним провадженням визнається досудове розслідування та судове провадження.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, окрім іншого, направленням до суду обвинувального акту.

Положення пункту 24 частини 1 статті 3 КПК України визначають, що судовим провадженням визнається кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, з аналізу вказаних положень КПК України можна дійти висновку про впорядкованість кримінального провадження, його стадійність, що в свою чергу, обумовлює встановлений порядок вчинення процесуальних дій на кожній стадії.

Зокрема, нормами глави 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» визначено як перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскарженні «під час досудового розслідування» (стаття 303 КПК України), так і перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені «під час досудового розслідування», зокрема, ухвал про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (стаття 309 КПК України).

Використання в цій главі КПК України словосполучення «під час досудового розслідування» дає підстави стверджувати про те, що вказані дії, в тому числі апеляційне оскарження ухвал слідчого судді, може здійснюватися виключно на стадії досудового розслідування, тобто до направлення обвинувального акту до суду.

Передбачені процесуальними нормами обмежені строки досудового розслідування обумовлюють необхідність термінового вирішення питань під час досудового розслідування, у зв`язку з чим КПК України встановлює скорочені строки розгляду заяв та скарг на даній стадії, в тому числі апеляційних скарг на ухвали слідчого судді. Зазначене зумовлене необхідністю оперативного здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні саме на стадії досудового розслідування, виходячи з засад цієї стадії провадження. Закінчення ж цієї стадії завершує здійснення функції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яка реалізується слідчими суддями та судами апеляційної інстанції в порядку оскарження ухвал слідчих суддів, з чим відповідно відпадає необхідність в оперативності такого судового контролю.

У разі направлення обвинувального акта до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в том числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акта до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Вказане дає підстави для висновку, що статтею 309 КПК України обмежено апеляційний перегляд ухвал слідчого судді такою умовами як вид ухвали слідчого судді та стадією кримінального провадження (під час досудового розслідування).

Отже розгляд і вирішення питань, передбачених главою 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», як і перегляд судових рішень, прийнятих за результатами такого розгляду, можуть відбуватися лише під час досудового розслідування, і мають бути припиненими із закінченням стадії досудового розслідування, оскільки невиконання цих вимог може призвести до порушення принципу правової визначеності через вирішення тотожного питання різними судами однієї інстанційності в тому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, станом на час проведення апеляційним судом судового засідання 05 лютого 2025 року стадія досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.07.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000481, закінчена.

Відтак, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості розглядати по суті апеляційну скаргу на судове рішення слідчого судді після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, незважаючи на факт призначення апеляційного розгляду скарги.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини закінчення досудового розслідування на час апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду по справі №569/17036/18 від 19 лютого 2019 року, застосовуючи засаду кримінального провадження законність, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді підлягає закриттю.

Керуючись ст. 403, 405 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_7 , - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді