ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 401/3479/21

провадження № 51-2949км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Світловодська Кіровоградської області, яка зареєстрована в цьому ж населеному пункті ( АДРЕСА_1 ) і там же проживає ( АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 140 000 грн у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_7 216 000 грн як страхове відшкодування утриманцям по втраті годувальника, 72 000 грн - страхове відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою в тому, що вона 01 вересня 2021 року близько 04:00, керуючи належним їй на праві приватної власності технічно справним автомобілем «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у темну пору доби в межах населеного пункту по АДРЕСА_3 зі сторони вул. Гоголя в напрямку вул. Паркової, проявила особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушила вимоги п. 1.5, підпунктів «б» і «д» п. 2.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Так, ОСОБА_6 , рухаючись на зазначеному автомобілі по прямій ділянці дороги з перевищенням допустимої в цих дорожніх умовах швидкості руху (понад 50 км/год), здійснюючи маневр об`їзду перешкоди (їжака), виїхала на зустрічну смугу руху, де в подальшому відбулося занесення автомобіля, у результаті чого транспортний засіб, перебуваючи в стані юзу, виїхав на праве узбіччя щодо напрямку руху з подальшим контактуванням із залізобетонним люком пожежного гідранта. Після цього, автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , не зупиняючись, продовжив рух та виїхав на тротуар, де на відстані 4,57 м від будинку АДРЕСА_4 відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася в попутному напрямку. Після наїзду на пішохода автомобіль «Mazda 6» контактував із фасадом магазину «Центральний», що розташований у цьому будинку, та зупинився безпосередньо на тротуарі.

Указана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) перебуває у прямому причинному зв`язку з неправомірними діями водія ОСОБА_6 , що не відповідали вимогам пунктів 12.1, 12.3 та 12.4 ПДР, оскільки остання, рухаючись з безпечною швидкістю, за якої можливо контролювати рух автомобіля, та у разі своєчасного застосування гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (заносу автомобіля) мала технічну можливість зупинити керований нею автомобіль до місця виїзду за межі проїзної частини, тим самим мала можливість уникнути подальшого виїзду на тротуар та наїзду на пішохода ОСОБА_9 .

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які в сукупності мають ознаки тяжких, небезпечних для життя, і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Крім того, пасажир автомобіля «Mazda 6» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника - адвоката ОСОБА_12 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 - без зміни.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_12 стосовно повернення суми застави задоволено. Ухвалено суму застави в розмірі 41 500 грн, яка була внесена заставодавцем ОСОБА_13 відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 вересня 2021 року, повернуто ОСОБА_13 . Ухвалено суму застави в розмірі 299 000 грн, внесену заставодавцем ОСОБА_14 згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 вересня 2021 року, повернути ОСОБА_14 .

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, а саме: звільнити від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України або призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України (у касаційній скарзі після усунення недоліків ОСОБА_6 просить призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України). Засуджена також просить ухвалити рішення про реалізацію автомобіля «Mazda 6» та спрямувати вилучені кошти від продажу потерпілому ОСОБА_7 у рахунок цивільного позову або ухвалити постанову щодо передачі зазначеного автомобіля до Збройних Сил України чи його реалізації з подальшою передачею коштів до Збройних Сил України.

Засуджена вважає, що місцевий та апеляційний суди, призначаючи їй покарання, не врахували обставин, які його пом`якшують, а саме: щирого каяття та часткового відшкодування завданої шкоди. Зазначає, що місцевий суд не зважив на думку потерпілого ОСОБА_7 , який не бажав, щоб її позбавляли волі. Засуджена стверджує, що до суду надійшла угода про примирення між нею та потерпілим ОСОБА_7 , де, між іншим, було визначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України, але потерпілий згодом відмовився від затвердження угоди.

Вважає, що суди повною мірою не взяли до уваги того, що вона раніше до кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності не притягалася, заміжня, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, скоїла неумисний злочин, активно сприяла в розкритті злочину, унаслідок ДТП і сама отримала тілесні ушкодження, під час події у стані алкогольного сп`яніння не перебувала, добровільно усунула спричинену шкоду, негативно ставиться до вчиненого, а також відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Просить урахувати, що до взяття її під варту мала проблеми зі здоров`ям, у тому числі ті, які виникли в результаті ДТП, а зараз стан здоров'я погіршується. Зазначає, що в установі виконання покарання не може виконувати своїх фінансових зобов'язань перед потерпілим.

На думку засудженої, суди не врахували розбіжностей в експертизах, зокрема щодо технічного стану транспортного засобу, про який зазначено у висновку експерта від 15 вересня 2021 року і судом у вироку, розбіжностей в даті ДТП, що зазначено в експертизі № 152. Вважає, що порушення Державних будівельних норм, а саме: кришка люка повинна лежать паралельно асфальтному покриттю, стали причиною зіткнення автомобіля з люком, що також не взяли до уваги суди попередніх інстанцій, що потягло призначення суворого покарання.

Просить врахувати, що вона має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, ніколи не була суспільно небезпечною для оточуючих, проживає разом із чоловіком і хворою бабусею, повністю дотримувалася покладених на неї обов`язків під час запобіжного заходу у вигляді застави, добровільно відшкодувала потерпілому моральну шкоду в розмірі 160 000 грн.

Позиції учасників судового провадження

Засуджена ОСОБА_6 підтримала свою касаційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення касаційної скарги засудженої .

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженої підлягає задоволенню частково.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, зокрема, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з положенням ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як убачається з касаційної скарги ОСОБА_6 , доведеність її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та кваліфікація її дій засудженою не оспорюються.

Доводи в касаційній скарзі засудженої про те, що місцевий та апеляційний суди при призначенні їй покарання не врахували обставин, що його пом`якшують, а саме: щирого каяття та часткового відшкодування завданої шкоди, а тому призначене їй покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, є слушними.

Крім того, засуджена у своїй скарзі посилається на те, що суди попередніх інстанцій повною мірою не врахували того, що вона раніше до кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності не притягалася, заміжня, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скоїла неумисний злочин, активно сприяла у розкритті злочину, під час ДТП і сама отримала тілесні ушкодження, під час події у стані алкогольного сп`яніння не перебувала, добровільно усунула спричинену шкоду, негативно ставиться до вчиненого, відсутні обставини, що обтяжують покарання, а також те, що вона має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, ніколи не була суспільно небезпечною для оточуючих, проживає разом з чоловіком і хворою бабусею, повністю дотримувалася покладених на неї обов`язків під час запобіжного заходу у вигляді застави, добровільно відшкодувала потерпілому моральну шкоду у розмірі 160 000 грн.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання, призначене місцевим судом у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, обрано в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Разом з тим колегія суддів вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи обране судом покарання не є справедливим через його суворість.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 - щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди, те, що ОСОБА_6 вчинила хоч і тяжкий злочин, проте з необережності, раніше не судима, заміжня, за місцем реєстрації та проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що під час ДТП вона отримала тілесні ушкодження і не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, негативно ставиться до вчиненого, добровільно відшкодувала потерпілому моральну шкоду у розмірі 160 000 грн, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів Верховного Суду вважає за можливе пом`якшити засудженій покарання до мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

За таких обставин касаційна скарга засудженої ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а судові рішення - зміні.

Доводи стосовно реалізації автомобіля «Mazda 6» Верховним Судом відповідно до ст. 433 КПК України не перевіряються.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2024 року стосовно ОСОБА_6 змінити. Пом`якшити ОСОБА_6 основне покарання, призначене за ч. 2 ст. 286 КК України, до 3 (трьох) років позбавлення волі. У решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3