УХВАЛА

6 березня 2025 року

м. Київ

справа № 299/1637/22

провадження № 51-7269 впс 23

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року,

установила:

ОСОБА_4 звертався зі скаргою на згадане судове рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) від 14 січня 2025 року було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги і те, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк скарга повертається особі, яка її подала. Крім того, засудженому було роз`яснено, що для складання касаційної скарги він може звернутися за правничою допомогою до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».

У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте з тексту нових звернень убачається, що при їх поданні вимог ст. 427 КПК знову не додержано й повною мірою не усунуто недоліків, на які було вказано в ухвалі від 14 січня 2025 року.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно повернути автору на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках.

Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.

Як вже роз`яснював Суд засудженому в ухвалі від 14 січня 2025 року, у ст. 427 КПК законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.

За положеннями згаданої статті, скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, у чому полягає незаконність оспорюваних рішень з огляду на підстави для їх зміни або скасування судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 КПК. Тобто має бути відображено, які норми права при здійсненні провадження істотно порушили суди попередніх інстанцій і сформулювати вимогу відповідно до ст. 436 КПК, котрою регламентовано повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Обов`язковість викладення цього також зумовлено принципом юридичної визначеності, корелюється з приписами ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 442 вказаного Кодексу.

Водночас за правилами гл. 32 КПК недоліки залишеної без руху скарги може бути усунуто шляхом подачі нової касаційної скарги, котра має відповідати положенням ст. 427 цього Кодексу; у силу статей 428, 430 вказаного Кодексу касаційне провадження відкривається виключно за касаційною скаргою, її копія (а не тієї, яку було залишено без руху) надсилається іншим учасникам судового провадження, а надалі саме за новою скаргою здійснюється процедура перегляду і приймається остаточне рішення.

Наведеного скаржник не врахував.

Зокрема, замість нової касаційної скарги ОСОБА_4 подав доповнення до попередньої, залишеної без руху, та звернення (скарги), які за змістом не можна вважати касаційною скаргою, адже в них усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК не викладено вимоги до суду касаційної інстанції. Тобто не сформульовано конкретного прохання щодо рішення, яке відповідно до ст. 436 цього Кодексу має право ухвалити Суд за наслідками касаційного розгляду.

За відсутності чіткої належно сформульованої вимоги скаржника, Суд позбавлений можливості визначити межі касаційного перегляду, а учасники судового провадження скористатися процесуальним правом подати заперечення (ст. 431 КПК) та висловити свою позицію.

Крім того, у нових зверненнях не наведено в аспекті статей 84-87, 94, 370, 404, 412, 413 КПК доводів, які би свідчили про допущення судами попередніх інстанцій таких порушень норм права, котрі перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне й обґрунтоване рішення. Натомість засуджений просить ознайомити його з матеріалами кримінального провадження. Однак згідно з ч. 2 ст. 425 КПК така процедура відбувається на стадії вирішення питання про подання касаційної скарги. За загальним правилом особі надається можливість ознайомитись зі справою у приміщені місцевого суду, а у Верховному Суді наразі немає матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 .

Таким чином, скаржник не виявив бажання скористатись своїм правом і наданою йому процесуальною можливістю усунути недоліки скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо в установлений строк особа не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

За таких обставин колегія суддів вважає, що залишену без руху скаргу, подані до неї доповнення та звернення належить повернути авторові на підставі вказаної норми процесуального права.

Таке рішення не перешкоджає повторному зверненню до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, з урахуванням положень ст. 117 цього Кодексу.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Скаргу засудженого ОСОБА_4 з доповненнями до неї та зверненнями (скаргами) на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року разом з усіма доданими до них матеріалами повернути особі, яка їх подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5