В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/4494/24

Провадження № 1-кп/0285/322/25

11 лютого 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2024 за №0000809,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який працює в СТОВ Птахівник, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 систематично в період 2023 року перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .

За вчинення насильства в сім`ї протягом зазначеного періоду часу на ОСОБА_4 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, за наслідками розгляду яких постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 за наступних обставин.

Так, 12 серпня 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням наразі не встановлено) ОСОБА_4 маючи на меті самоствердитися за рахунок своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження її честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи за спільним місцем проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , а саме: не випускав з будинку, забрав мобільний телефон та бив ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 13 серпня 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням наразі не встановлено), ОСОБА_4 маючи на меті самоствердитися за рахунок своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження її честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи за спільним місцем проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в алкогольному сп`янінні, вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , а саме наносив різні удари по різним частинам тіла руками та ногами, удари в грудну клітку, тягав за волосся, кидався стільцем, ображав нецензурною лайкою та погрожував.

Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої умисні систематичні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 14 серпня 2024 року близько 15 год. 02 хв. ОСОБА_4 маючи на меті самоствердитися за рахунок своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, шляхом приниження її честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: легкі тілесні ушкодження у вигляді сінців навколо очей, на лівій щоці, на губах зліва з переходом на нижню щелепу, на губах та бідборідді справа утворились не менш ніж від 3-разової дії тупого(их) предмета(ів), давністю можливо 14.08.2024 року, ображав нецензурною лайкою та погрожував.

Зазначеними діяннями ОСОБА_4 вчинив відносно потерпілої психологічне та фізичне насильство. Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 зазнала погіршення якості життя, а також психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, фізичного болю, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, кваліфіковано за ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчиняв психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті. Свої дії пояснив перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснила, що її співмешканець ОСОБА_4 в стані сп`яніння вчиняв побутові сварки. На теперішній час його поведінка змінилась на краще - алкоголь не вживає, сварки припинились. Просила суд не призначати суворе покарання.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого.

За таких обставин, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням матеріалів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

На підставі допиту обвинуваченого та потерпілої, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка згідно статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії не тяжкого; його характер;

важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок;

дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Прокурор в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі із застосуванням положень ст.75 КК України та в порядку ст.91-1 КК України застосувати до нього обмежувальні заходи.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому суд погоджується із думкою прокурора та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто при призначенні покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст.126-1 КК України.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у скоєному та щиро розкаявся у вчиненому; його стан здоров`я та відношення до скоєного (шкодує про вчинене); позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

На думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім, сприятиме зміні насильницької поведінки обвинуваченого, формування в нього нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своєю цивільною дружиною, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

В свою чергу, суд, з врахуванням фактичних обставин провадження вчинення правопорушення обвинуваченим пов`язаним з домашнім насильством, вважає за необхідне застосувати до останнього обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України - направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників, з покладенням відповідно до ст.76 КК України додаткового обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст.337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, а саме:

- направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1