Справа № 462/4452/18
провадження 1-кп/462/434/24
У Х В А Л А

19 грудня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої-судді

ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

перекладача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ Львівська установа виконання покарань (№19)" обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 від 05.03.2018 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 від 05.03.2018 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Так, ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України скасовано та призначено новий розгляд вказаного кримінального провадження у Залізничному районному суді м. Львова.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою цією ж ухвалою Львівського апеляційного суду залишено обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 до проведення підготовчого судового засідання, але не більше, ніж на 60 днів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу Залізничного районного суду м. Львова від 06.05.2024 вказана справа передана для подальшого розгляду до провадження судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2024 року кримінальне провадження № 0000165 від 05.03.2018 року щодо ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК Україниприйнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

22.05.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20.07.2024 включно, без визначення розміру застави.

11.07.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08.09.2024 включно, без визначення розміру застави. 03.09.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01.11.2024 включно, без визначення розміру застави. 29.10.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Прокурор подала клопотання про продовження строку раніше обраного обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.10.2024 обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 27.12.2024. Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, дії яких об`єднанні єдиним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, без альтернативи призначення іншого покарання, з конфіскацією майна.

Прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились, не зникли та полягають в тому, що зокрема обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання винуватим ОСОБА_4 , останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна і це може стимулювати обвинуваченого до втечі, а також останній ніде офіційно не працює, не має постійного джерела доходу та під час затримання намагався втекти з місця скоєння злочину. Крім цього, наведений ризик підтверджується вилученими документами у ОСОБА_4 , що видані на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема довідки про втрату паспорта громадянина Грузії, та посвідчення водія з його вклеєною фотографією, що свідчить про усвідомлення обвинуваченим того факту, що його розшукують правоохоронні органи за вчинення кримінального правопорушення, при цьому ОСОБА_4 є громадянином російської федерації, що створює ризик незаконного перетину кордону, в тому числі й через тимчасово окуповані території, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства; існує обгрунтований ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутнє постійне місце проживання та офіційне джерело доходу, у зв`язку із чим може вчиненяти інші корисливі кримінальні правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показів або надання показів, які можуть допомогти уникнути кримінальної відповідальності, оскільки справу скеровано на новий судовий розгляд, що передбачає у подальшому безпосередність дослідження усіх доказів.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 існує ризик, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може слугувати стимулом для обвинуваченого до втечі, а також останній ніде офіційно не зареєстрований та у обвинуваченого відсутнє постійне джерело доходу; ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке вчинене із застосуванням насильства; може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним заволодінням чужого майна, враховуючи, що постійного місця праці обвинувачений не має, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показів або надання показів, які можуть допомогти уникнути кримінальної відповідальності, оскільки справу скеровано на новий судовий розгляд, що передбачає безпосередність дослідження усіх доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі визнання винуватим ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може слугувати для обвинуваченого підставою для втечі, а також останній ніде офіційно не працює, не має постійного джерела доходу та під час затримання намагався втекти з місця скоєння злочину; кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства; може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним заволодінням чужого майна, враховуючи, що постійного місця праці обвинувачений не має; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показів або надання показів, які можуть допомогти уникнути кримінальної відповідальності, оскільки справу скеровано на новий судовий розгляд, що передбачає безпосередність дослідження усіх доказів.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор зазначає про наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання винуватим ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна і це може стимулювати обвинуваченого до втечі, а також останній ніде офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, та під час затримання намагався втекти з місця скоєння злочину, зареєстрований та до часу затримання проживав в м. Києві; інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства; може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним заволодінням чужого майна, враховуючи те, що постійного місця праці обвинувачений не має; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показів або надання показів, які можуть допомогти йому уникнути кримінальної відповідальності, оскільки справу скеровано на новий судовий розгляд, що передбачає надалі безпосередність дослідження усіх доказів.

Відтак, прокурор вказує, що із врахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме наявність вагомих доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, їх вік та стан здоров`я, який не перешкоджає застосуванню до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, відсутність перешкод щодо застосування до обвинувачених запобіжних заходів, у тому числі у вигляді тримання під вартою, застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище переліченим ризикам та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою дасть можливість уникнути настання ризиків, які за час перебування кримінального провадження на розгляді у суді не зменшились та відповідно забезпечить в ході судового розгляду кримінального провадження належне виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 183 КПК України заборон щодо продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу обраного обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у клопотаннях, просив задоволити такі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 проти поданого прокурором клопотання заперечили, просить змінити йому раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 просять змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просить про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обгрунтування позоції покликається на невідповідність клопотання вимогам КПК.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченим раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, таке вручено обвинуваченим не пізніше, ніж за три години до початку його розгляду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченим строку тримання під вартою, судом враховуються положення ст. 178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені даною статтею, зокрема вік обвинувачених, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину, в якому обвинувачуються особи та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, тобто до 15.02.2024 включно.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасовано, постановлено призначити новий розгляд кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено обвинуваченим до проведення підготовчого судового засідання, але не більше, ніж на 60 днів.

22.05.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20.07.2024 включно, без визначення розміру застави.

11.07.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08.09.2024 включно, без визначення розміру застави.

03.09.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01.11.2024 включно, без визначення розміру застави.

29.10.2024 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченим продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017суд зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Із системного аналізу норм ст. 183 КПК Українита ст. 199 КПК України випливає, що підставою для продовження строку тримання особи під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення суд зазначає, що наведені прокурором у письмових клопотаннях та надалі підтримані у судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

За наведеного, беручи до уваги, що інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також обгрунтованої підозри причетності останніх до вчинення вказаного кримінального правопорушення мають місце та підтверджуються представленими матеріалами, при цьому із врахуванням, що на даній стадії судового провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинні вирішуватись під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, суд дійшов висновку, що є достатньо даних вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть вчиняти дії, спрямовані на уникнення явки за викликами суду та переховуватись від суду, відтак перешкоджати кримінальному провадженню, яке відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду підлягає новому судовому розгляду.

Розглянувши також заявлені стороною захисту клопотання про зміну запобіжних заходів, суд звертає увагу на відсутність у таких будь-яких фактичних даних, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що, у своїй сукупності, давало б суду підстави вважати, що обрання обвинуваченим на даному етапі розгляду кримінального провадженні більш м`якого запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту чи особистого зобов`язання зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку, оскільки будь-яких нових відомостей та доказів стороною захисту суду не надано.

Будь-яких інших обставин, щодо існування перешкод у застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема і за станом здоров`я, судом не встановлено, а стороною захисту не доведено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України та з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень та враховуючи тяжкість інкримінованого їм кримінального правопорушення, у разі визнання їх винним у вчиненні такого злочину, беручи до уваги доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, продовжують існувати, при цьому судовий розгляд кримінального провадження не завершено, суд приходить до переконання, що шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів - домашнього арешту, як просить сторона захисту, неможливо запобігти наведеним ризикам.

Покликання сторони захисту на міцні соціальні зв`язки обвинувачених, наявність місця проживання, без надання підтверджуючих доказів, на думку суду, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останнім запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Відтак, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених у кримінальному провадженні, враховуючи, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися,слід продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченим раніше у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

При цьому, щодо заявлених клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 183 КПК України визначено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а відтак за встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, суд приходить до переконання про відсутність у даному випадку підстав для визначення застави у відповідності до вимог, передбачених п. 4 ст. 183 КПК України.

Тому, на думку суду, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченим розміру застави, забезпечить виконання останніми процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 176-178, 314-317, 331 КПК України, суд-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця ув?язнення.

У хвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали у справі №462/4452/18

Суддя: ОСОБА_1