Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/11388/22

Провадження № 11-кп/4815/329/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000561,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 16 березня 2025 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вказане судове рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що прокурором у клопотанні не наведено достатньо ризиків, які б виправдовували подальше перебування обвинуваченого під вартою. Також просить урахувати, що ОСОБА_5 раніше не судимий, у нього постійне місце проживання у м.Рівному, наміру ухилятися від слідства та суду не має, а тому виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків можливе і у разі обрання менш суворого заходу, аніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 про відсутність підстав для зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, Рівненським міським судом Рівненської області здійснюється розгляд по суті кримінального провадження №0000561 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК), який за класифікацією ст. 12 КК є особливо тяжким.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 331 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих стверджується тим, що після отримання копій матеріалів справи та ознайомлення з ними обвинуваченому стало відомо місце їх проживання, а тому, він шляхом вмовлянь та погроз зможе незаконно впливати на них з метою зміни чи відмови від дачі показань.

Окрім того, на даний час існують цілком обгрунтовані ризики, що у разі обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом свого неприбуття на судові засідання, на виклики до слідчого чи прокурора та вчинятиме інші кримінальні правопорушення.

У ході апеляційного розгляду прокурор повідомив, що попри тривалість розгляду місцевим судом цьго кримінального провадження на даний час не завершено допиту свідків та не допитано обвинуваченого. .

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема рішення у справі "Мацнеттер проти Австрії", підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

Колегія суддів визнає, що встановлені місцевим судом ризики знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді і є достатніми для висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вказане дає підстави для висновку, що це судове рішення є законним, обґрунтованим, постановленим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому на даний час підстав для його скасування й обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Водночас апеляційний суд зауважує, що застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку. Саме на це звертає увагу ЄСПЛ у ряді свої рішень.

Зокрема рішення ЄСПЛ за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 Про це також зазначено і в рішенні ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»: «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…

...Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…».

У разі повторного звернення прокурора з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 цього запобіжного заходу місцевий суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2