Справа № 522/9943/13-к
Провадження по справі №1-кс/522/768/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

24 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000787, відомості про яке внесено 22.01.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю:

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000787, відомості про яке внесено 22.01.2013 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить винести рішення про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_3 зазначає наступне.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024р. відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000787 на підставі ст. ст. 55, 62 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 120 КПК України (1960р.), ст. ст. 2, 3,5 ч. 1 ст.7 8, ч. 6 ст. 9, 17, 20, 21,22, 28, 42, 45-47, 109, 110, 113, 219, 283, ч.7 ст. 284, 291, 294, 314, 337 КПК України.

Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024p. постановлена не по суті підстав, що викладені в клопотанні захисника обвинуваченого.

Так, Приморським районним судом м. Одеси 17 грудня 2024р. розглянуто клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку досудового розслідування та складання і направлення обвинувального акту до суду поза межами процесуальних строків.

В той же час в ухвалі суду від 17.12.2024р. вказано, що «...прокурор подала свої заперечення на клопотання сторони захисту, в яких зазначила, що закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 10 ч. 1 ст.283 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування на момент направлення обвинувального акту до суду неможливе у зв 'язку з тим, що вказана норма введена в дію Законом України № 2147- VI від 03.10.2017p. немає зворотної дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цих змін, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту».

Захисник не заявляв клопотання про закриття кримінального провадження на вказаних судом в ухвалі від 17.12.2024р. підставах, а саме, щодо закриття справи на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а заявляв клопотання про закриття справи зовсім з інших підстав.

Зокрема, в заяві захисника вказувалось «Закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі n. 10 ч. 1ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування на момент направлення обвинувального акту до суду неможливе в зв`язку з тим, що вказана норма введена в дію Законом України № 2147-V1 від 03.10.2017, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін; крім того, ОСОБА_4 не вчиняв інкримінованого йому злочину, і не вважає себе винним, так як не здійснював і будь-яких інших правопорушень

В даному випадку слід звернути увагу на те що внесені законом № 2147- VІІ від 03.10.2017р. зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Раніше, а саме, 30 листопада 2021р. колегією суддів Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000787 від 22.01.2013р. відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України було повернуто прокурору Приморської окружної прокуратури м. Одеси

В ухвалі колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021р. зазначалось, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що з урахуванням положень ст.ст. 2,7, ст. 9, ст.ст. 21,22, п.3 ч. 2 ст. 291, ч. 4 ст. 291 КПК України, визнається судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а тому з урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків

З обвинувального у акту у кримінальному провадженні №0000787 від 21.07.2023р. та доданого до нього Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000787 відносно ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 4 КК України вбачається, що після повернення обвинувального акту прокурору: заступником керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси обвинувальний акт № 0000787 відносно ОСОБА_4 за ст. 190 ч.4 України направлено 31.12.2021р. до СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП Одеській області для подальшого проведення досудового розслідування, постановою начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 25.01.2022р. створена група слідчих в зв`язку з необхідністю проведення значної кількості об`ємних слідчих дій у стислі терміни; дорученням начальника СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП Одеській області від 25.01.2022p. доручено слідчому відділу поліції № 2 «провести досудове розслідування матеріалам кримінального по провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000787 від 22.01.2013p.»; у кримінальному провадженні № 1000787 в період з січня по квітень 2022р. проводились слідчі дії; обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000787 повторно направлений до суду в травні 2022 p.

Згідно діючому кримінальному процесуальному законодавству України повернення обвинувального акту не відновлює досудового розслідування.

Зазначений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000787 відносно ОСОБА_4 складений поза межами процесуальних строків, тобто він не відповідає вимогам процесуального закону. Суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту не зазначав про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій

Якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акту проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії та/або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для узгодження цього акту та забезпечення виконання ухвали суду, то отримані у кримінальному провадженні за результатами таких дій докази повинні визнаватись недопустимими, як отримані після закінчення досудового розслідування.

Однак, Приморський районний суд м. Одеси при постановленні ухвали від 17.12.2024р. взагалі не звернув уваги на незаконність проведення слідчих дій органом досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування.

Таким чином, на думку захисника, вбачається що суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 при наявності вищезазначених обставин, що не може приймати участь у розгляді кримінального провадження № 0000787 (кримінальна справа № 522/9943/13-к) за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 4 КК України, за наявності обставин, які викликають сумнів у її неупередженості.

Позиція учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід судді з наведених в ній вимог.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про розгляд заяви про відвід без її участі.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 75 КПК України:

1. Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Ч.5 ст.80 КПК України містить вимогу щодо вмотивованості заявленого відводу.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року (далі Бангалорські принципи), Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11) зазначив, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм із врахуванням особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). Водночас, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що принципи незалежності і безсторонності суду тісно взаємопов`язані між собою. Водночас ЄСПЛ на практиці керується тим, що концепція, закладена у статті 6 Конвенції, вимагає, щоб суд у межах своїх повноважень був неупередженим, що зазвичай передбачає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення суду. Наявність безсторонності суду, на думку ЄСПЛ, може бути оцінена різноманітними способами, зокрема за суб`єктивним та об`єктивним критеріями (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії», §§ 28?32, «Мироненко і Мартиненко проти України», § 66).

Отже, особиста безсторонність суду презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Заява адвоката ОСОБА_3 не містить в собі відомостей щодо наявності підстав, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, для відводу судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від участі у розгляді обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Так доводи заяви про відвід судді є надуманими та не можуть бути підставою для відводу судді. В поданій заяві зазначаються обставини, які на думку сторони захисту, призводять до порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що робить зазначені підстави для відводу судді надуманими та юридично неспроможними.

Фактично доводи заяви про відвід судді зводяться до того, що сторона захисту не згодна з прийнятим судовим рішенням судді ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту, проте в своїй заяві про відвід судді ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 не вказує підстав, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, для відводу судді від розгляду обвинувального акту.

Окрім цього, сторона захисту має право оскаржити рішення суду до апеляційні інстанції разом із остаточним рішенням суду по справі.

Суд звертає увагу сторони захисту на той факт, що суд не оцінює дії головуючого судді під час розгляду обвинувального акту, прийняті нею рішення, або вчинення будь-яких процесуальних дій.

Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

На думку суду, підстав які б викликали сумніви у стороннього спостерігача в неупередженості судді заява адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду обвинувального акту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідно відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 75, 80-81, 376 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000787 від 22.01.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 26.02.2025 року о 10:00 годині в залі суду №131.

Суддя: ОСОБА_6