Справа № 314/816/25
Провадження № 1-в/314/43/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 м.Вільнянськ

Колегія суддів Вільнянського районного суду Запорізької області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» ОСОБА_4 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника адміністрації установи (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» ОСОБА_4 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просить його задовольнити. Додатково зазначив, що просить замінити йому довічне позбавлення волі на позбавлення волі на строк 25 років, яке він фактично вже відбув, та звільнити його від подальшого відбування покарання.

Захисник ОСОБА_7 клопотання засудженого підтримала, просить його задовольнити.

Представник установи у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 з 26.04.2024 відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)». На виробництві установи працевлаштований не був, жодного разу не залучався до робіт з благоустрою. Протягом часу відбування покарання має три заохочення та одне стягнення, яке погашено.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання засудженого, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали особової справи засудженого, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Приписами ч.ч. 12, 13 ст. 154 КВК України визначено, що разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Колегія суддів зазначає, що на виконання вимог ЄСПЛ, викладених у рішенні "Пєтухов проти України", 06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим законом гарантується право особи, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, звернутися до суду з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Суд не зобов`язаний автоматично задовольняти кожне подібне звернення особи по факту відбуття останньою покарання строком від 15 років. Таке рішення про заміну покарання відноситься до дискреційних повноважень суду та ухвалюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому для суду є важливим дослідити у сукупності всі відомості, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулися певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

Отже, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування відомостей про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

З матеріалів особової справи засудженого колегією суддів встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 22.04.2003 Апеляційним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 115, п. 1,6 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Ухвалою Верховного Суду України від 24.07.2003 вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 22.04.2003 залишено без змін. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК країни зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24.12.2002 до моменту набрання вироком законної сили по 24.07.2003 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_4 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вільнянського районного суду Запорізької області в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».

Відповідно до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , з 26.04.2024 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)». Підлягає застосуванню ст. 151-1 ч. 2 КВК України переведення з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень 30.06.2026, 31.05.2024 ст. 82 КК України відмовлено . Підлягає застосуванню ст. 82 КК України, щодо зміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким 31.05.2025.

На виробництві установи не працевлаштований, неодноразово був проінформований, що у нього є можливість працевлаштуватись в дільниці майстерні по виготовленню малопомітної перешкоди де працюють засуджені до довічного позбавлення волі з 12.08.2024.

Також засуджений ОСОБА_4 жодного разу не залучався до робіт з благоустрою установи.

На профілактичному обліку не перебуває, боргів та конфліктів з іншими засудженими не має. Впливу на оперативну обстановку в установі не має. Правил поведінки та розкладу дня дотримується під контролем з боку адміністрації установи. За весь час відбування покарання допустив одне порушення, стягнення погашене у встановленому законом порядку, отримав три заохочення, останнє з яких у 2019 році.

Правила пожежної безпеки не порушує.

Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов та отримання посилок.

У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктів уникає.

Стверджує що має бажання працювати, але відмовляється від запропонованої йому роботи.

Вимоги санітарно-гігієнічних норм дотримується не завжди, після зауваження усуває недоліки. Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та камеру.

Згідно з висновком щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_4 отримав 52 балів, що свідчить про те, що останній не стала на шлях виправлення.

Зокрема, в матеріалах провадження наявний висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , у якому зазначено, що комісія установи 31.05.2024 року вирішила не направляти матеріали стосовно ОСОБА_4 до суду для вирішення питання про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

На переконання колегії суддів, наведені вище обставини не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого ОСОБА_4 , які б вказували, що останній став на шлях виправлення, а невідбута частина призначеного йому судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінена покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що засудженим до клопотання не додані документи, передбачені ст. 154 КВК України, дослідження яких є необхідним для розгляду питання щодо можливості заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до п. 10 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року № 294/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 р. за № 116/39172, якщо засуджений виявив бажання звернутися до суду особисто щодо заміни покарання відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, він письмово звертається до адміністрації установи. Адміністрація установи протягом тридцяти днів безкоштовно зобов`язана надати засудженому копії документів, передбачених абзацом другим пункту 3 цього Порядку, для подальшої подачі їх до суду в установленому законодавством порядку.

З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутись до адміністрації ДУ "Вільнянська установа виконання покарань (№11) для надання висновку щодо ступеня його виправлення, характеристики на засудженого, яка містить оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначену з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, дані про достроково не зняті або не погашені в установленому законом порядку стягнення, зазначені в частині першій статті 132 КВК України.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи засудженого про наявність підстав для його звільнення від відбуття покарання в зв`язку з фактичним відбуттям ним покарання у вигляді позбавлення волі строком 25 років, оскільки відповідно до положень ст. 82 КК України у разі наявності підстав для заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, покарання у виді позбавлення волі на певний строк обраховується з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавленні волі на певний строк.

Керуючись ст.ст.7, 9, 376, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

04.04.2025