Справа № 304/2598/24 Провадження № 1-кс/304/124/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши його клопотання, подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000016 від 13 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000016 від 13 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на речові докази у даному кримінальному провадженні, які вилучені 17 жовтня 2024 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 9A» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури відповідно до вимог КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділенням відділення поліції № 1 досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в ході якого встановлено, що діє група осіб, які за грошову винагороду виготовляють фіктивну медичну документацію для подальшого незаконного оформлення груп інвалідності, зняття з військового обліку з метою забезпечення незаконного виїзду за кордон, а також забезпечують незаконний перетин Державного кордону України поза межами пунктів пропуску у період дії правового режиму воєнного стану. Вказує, що відомості про вказане кримінальне правопорушення 13 лютого 2024 року були внесені до ЄРДР за № 0000016 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 332 КК України. Зазначає, що в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування були отримані докази протиправної діяльності ОСОБА_5 та встановлено інших учасників вказаної протиправної діяльності, які за грошову винагороду сприяють особам призовного віку уникнути мобілізації та перетнути державний кордон поза офіційними пунктами пропуску.

Крім цього за результатами таких заходів орган досудового розслідування встановив, що за місцями проживання фігурантів можуть міститися речі і документи, які, в якості доказів, матимуть значення для подальшого розслідування кримінального провадження.

Прокурор вказує, що 17 жовтня 2024 року було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 9A» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 .

Постановою від 17 жовтня 2024 року вилучений у ході проведення обшуку мобільний телефон був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки такий є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містить на собі його сліди, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання речових доказів та накладення арешту на майно, зазначає, що у органу досудового розслідування існує необхідність у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, задля його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також проведення слідчих дій і судових експертиз та повного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засідання прокурор підтримав вимоги клопотання та просив задовольнити такі у повному обсязі. Крім цього вказував на те, що представник власника майна адвокат ОСОБА_6 повідомив про неможливість прибуття задля розгляду клопотання, а відтак просив розглянути таке у відсутності сторони захисту.

Власник майна у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялася у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши надані ним матеріали, слідчий суддя, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000016, внесеного 13 лютого 2024 року за фактом організації за попередньою змовою групою осіб незаконного переправлення військовозобов`язаних через державний кордон з використанням підроблених документів з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України.

З наявного у матеріалах клопотання протоколу обшуку від 17 жовтня 2024 року видно, що того ж дня органом досудового розслідування було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 9A» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 17 жовтня 2024 року вилучений мобільний телефон серед іншого майна визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000016.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Органом досудового розслідування доведено, що вилучене майно, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000016 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

В ході розгляду клопотання не доведено та не встановлено обставин, які б давали слідчому судді підстави вважати, що на даний час необхідності у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з підстав збереження речових доказів немає, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту заявленого прокурором майна, враховує можливість використання такого як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому уточнене клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000016 від 13 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 17 жовтня 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 9A» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1