справа № 208/9620/23
№ провадження 1-кс/208/2689/24
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту з майна, а саме з автомобіля «ВАЗ-2108» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та передати йому сказаний транспорт.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився надав клопотання про розгляд справи без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечує

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, доданих до них документи приходить до наступного.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2023 р., в межах кримінального провадження № 0001494 від 21.10.2023 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за клопотанням слідчого було накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-2108» д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно т.п. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Метою накладання арешту було запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення або відчуження, так як вищевказане майно, яке має ознаки речових доказів, має бути направлено на проведення експертного дослідження та використано при проведенні слідчих дій.

За наявною інформацією на теперішній час з вказаним автомобілем не проводяться жодні слідчі чи процесуальні дії, а також будь які судові експертизи. На теперішній час заявник вважає, відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на майно.

У відповідності до аб. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, згідно до вимог аб. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, слідчим у клопотанні про арешт майна правовою підставою, для накладення арешту, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК, зазначається збереження речових доказів та необхідність проведення слідчих дій.

Оскільки зазначені об`єкти є речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є предметом кримінально протиправних дій та їх арешт, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК, має за мету забезпечення збереження речових доказів, що містять у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та проведення відповідних слідчий дій.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке належить заявнику, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2023 року.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні підстав, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння належним майном.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним зняти арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання про скасування арешту накладеного за Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2023 року, підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170 -174 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, задовольнити.

Арешт накладений Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2023 р., в межах кримінального провадження № 0001494 від 21.10.2023 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-2108» д.р.н. НОМЕР_1 , який згідно т.п. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , скасувати.

Повернути вищезазначене майно власнику ОСОБА_3 .

Направити ухвалу старшому слідчому СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , для виконання.

Ухвалу суду вручити негайно заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1