УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 (далі - слідчий), погоджене Заступник керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000076 від 05.08.2024 року за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України (далі - це ж кримінальне провадження) про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Досудове розслідування кримінального провадження розпочато за фактом того, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, яка є правоохоронним органом спеціального призначення, який з 14.02.2024 по даний час обіймає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - старший оператор (БпАК) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, маючи військове звання «сержант», тобто згідно вимог ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 та пункту 1 примітки до ст. 364 КК України, являється службовою особою зазначеного правоохоронного органу, яка постійно за спеціальними повноваженнями здійснює функції представника влади.

У зв`язку із обійманням вищевказаної посади, ОСОБА_5 зобов`язаний знати, неухильно додержуватися та керуватися, в тому числі під час виконання службових обов`язків, Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Законами України, у тому числі «Про Державну прикордонну службу України», указами, розпорядженнями та іншими актами Президента України, актами Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, організаційно-розпорядчими документами Державної прикордонної служби України та її територіальних органів (структурних підрозділів), власними функціональними обов`язками (посадовою інструкцією) та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність Державної прикордонної служби України.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Положеннями ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Основними функціями Державної прикордонної служби України, згідно ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України "Про розвідувальні органи України" та "Про оперативно-розшукову діяльність"; участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом; участь у здійсненні державної охорони місць постійного і тимчасового перебування Президента України та посадових осіб, визначених у Законі України "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб"; охорона закордонних дипломатичних установ України; координація у мирний час діяльності утворених відповідно до законів України військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України, відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про державний кордон України"; координація діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України, пропуску до/з тимчасово окупованої території України або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку продовжено на теперішній час.

Одночасно із введенням в Україні військового стану з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України ОСОБА_7 (далі - Указ) № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, оголошено проведення загальної мобілізації на території України строком 90 діб.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Частиною другою вказаної статті, визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

У відповідності до абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Водночас, згідно абз. 4 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Окрім того, перелік осіб, які мають право виїзду з України, визначено п. 2-1, 2-18, п.3,4,5,6 зазначених вище Правил перетинання державного кордону громадянами України, до переліку яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не відносяться.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Водночас, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - старший оператор (БпАК) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, тим самим являючись службовою особою правоохоронного органу, будучи наділеним згідно цієї посади значним обсягом спеціальних повноважень, умисно, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, в порушення вимог Конституції та й іншого законодавства України, переслідуючи корисливий мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України свідомо вчинили кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в організації незаконного переправлення громадянин України призовного віку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами і вказівками, вчиненому з використанням службового становища, при наступних обставинах.

Встановлено, що не пізніше жовтня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, обіймаючи згадану вище посаду, будучи достовірно обізнаний про те, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а також оголошено та проводиться загальна мобілізація, у зв`язку з чим діють обмеження виїзду за межі України чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи свої службові повноваження, своє становище та пов`язані з цим можливості, з злочинних корисливих мотивів і мети, вирішив незаконно збагатитися шляхом незаконного переправлення третіх осіб через державний кордон України.

Так, 12.11.2024, близько 11.00 години у м. Сарни, Рівненської області, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України, організував перевезення ОСОБА_8 на транспортному засобі марки Audi із номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_2 , до села Переброди Сарненського району Рівненської області, отримавши з раніше узгодженої суми грошових коштів в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США за послугу з організації незаконного перетину державного кордону України.

Надалі, у цей же день, близько 13.00 години ОСОБА_5 перебуваючи у село Переброди Сарненського району Рівненської області під час завчасно узгодженого спілкування з ОСОБА_8 надав вказівку пересісти до іншого автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , який на транспортному засобі здійснив перевезення ОСОБА_8 за 500 м до лінії державного кордону України з республікою білорусь, де вказав останньому подальший напрямок його руху пішим ходом через державний кордон з України до республіки білорусь поза межами пунктів пропуску.

В подальшому, 03.12.2024 близько 17.00 год. у м. Сарни, неподалік автобусної станції по вул. Бєлгородська, 39, ОСОБА_5 у ході зустрічі з ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, під час розмови, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з злочинних корисливих мотивів, вказав надати решту грошових коштів та відразу одержав від нього грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, як частину раніше обумовлених грошових коштів за успішну організацію здійснення переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до республіки білорусії та повернення останньому паспорту громадянина.

Також під час бесіди, ОСОБА_5 в ході з спілкування з ОСОБА_9 , дізнавшись про наміри останнього виїхати за межі України, повідомив йому, що за грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) доларів США може організувати його незаконний перетин державного кордону України до республіки білорусії, роз`яснивши для нього порядок дій перед та після незаконного переправлення через державний кордон, а також вказав, що організуває за домогою інших залучених осіб доставлення безперешкодно ОСОБА_9 до державного кордону, які повідомлять та вказують необхідний напрямок для безпосереднього перетину кордону пішим ходом поза межами пунктів пропуску.

Після чого, 10.12.2024, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Рівному, під час завчасно узгодженого спілкування з ОСОБА_9 , повідомив останньому, що організує незаконний перетин ним державного кордону, оскільки володіє інформацією та шляхом усунення перешкод за допомогою яких можливо незаконно перетнути державний кордон, зокрема за раніше обумовлену суму грошової винагороди в сумі 8000 (вісім тисяч) доларів США, тобто в змозі доставити ОСОБА_9 до державного кордону, безперешкодно проїхавши наявні пости, де несуть службу поліцейські, а також військовослужбовці Державної прикордонної служби України.

У подальшому, ОСОБА_5 перебуваючи у місті Рівному, 12.12.2024 близько 10.00 год., умисно, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з злочинних корисливих мотивів і мети незаконного збагачення, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України, вказав ОСОБА_9 надати обумовлену суму грошових коштів, які у подальшому одержав від нього, а саме 8000 (вісім тисяч) доларів США в якості оплати за незаконне переправлення останнього через державний кордон України.

З огляду на вищеописані обставини, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 за погодженням з заступником керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 . 12.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме кримінального правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів забезпечення призову та мобілізації, за скоєння якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років із конфіскацією майна.

У відповідності до реєстраційної карти транспортного засобу OPEL KADETT д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію тз НОМЕР_5 ), БОБЕР ПА-0044 д.н.з. НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 (свідоцтво про реєстрацію тз НОМЕР_8 ), AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 (свідоцтво про реєстрацію тз НОМЕР_11 ), які належать на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно до практики застосування судами конфіскації майна Верховного суду України від 19.09.2000, при повній конфіскації вилучається в натурі й звертається у власність держави все майно, належне засудженому на праві власності, а також його частка в спільній з іншими особами власності.

Слідчий у клопотанні вказав, що з метою забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна та спеціальної конфіскації в разі доведення вчинення злочину чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яку йдеться в клопотанні, а тому може бути виконане завдання, для виконання якого подається це клопотанням про арешт майна.

Слідчий надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив задоволити клопотання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, клопотання розглядається без повідомлення власника майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

За наявності заяви слідчого відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи положення ч.2 ст.173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт на автомобіль, який вилучений за вищевказаних обставин, як на майно, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, з метою збереження майна, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 175 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000076 від 05.08.2024 із забороною відчуження, розпоряджання та користування майном, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно, а саме:

-OPEL KADETT д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію тз НОМЕР_5 );

- БОБЕР ПА-0044 д.н.з. НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 (свідоцтво про реєстрацію тз НОМЕР_8 );

- AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_9 , VIN: НОМЕР_10 (свідоцтво про реєстрацію тз НОМЕР_11 ), які згідно реєстраційних карток, на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_12 ).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_11