Єдиний унікальний номер: 343/2549/24
Номер провадження: 1-кс/343/101/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить:

скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000407 від 28.11.2024 на транспортний засіб марки «Урал 375», номерний знак НОМЕР_1 , що є власністю ОСОБА_3 .

Обґрунтовує подане клопотання тим, що слідчим суддею Долинського районного суду Івано-Франківської області, 2 грудня 2024 року винесено ухвалу про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000407 від 27.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 246 КК України, згідно якої накладено арешт на належний йому автомобіль «Урал 375», р.н. НОМЕР_1 та лісопродукцію. Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації чи для забезпечення цивільного позову.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Відомо, що вилучена лісо продукція зберігається окремо від транспортного засобу, який вже оглянутий працівниками поліції та тривалий час, майже чотири місяці, зберігається у відділенні поліції № 1 Калуського ВП під відкритим небом. Тривалий, без визначення певного строку, арешт його майна, грубо порушує його конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися його власністю. Він як власник транспортного засобу лише виконував функцію перевізника, придбаної іншою особою лісо продукції, що була відвантажена працівниками підприємства власника цієї лісопродукції. В цьому кримінальному провадженні він має статус свідка. Його вже було допитано стосовно обставин, що стосуються предмету розслідування, а тому вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому арешті автомобіля. Це перешкоджає нормальній господарській діяльності і вже потягло для нього значні фінансові збитки як фізичної особи-підприємця.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, звернувся до суду з клопотанням про розгляд поданого ним клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, ознайомившись з документами та матеріалами клопотання, які надані до суду, дійшов такого висновку:

В ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166,170-174 КПК України.

Пунктом 1 ч.6 ст.100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначеним у ч. 1ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Встановлено, що відділенням поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

З метою повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин злочину, збереження речових доказів, а також проведення експертиз у ході розслідування виникла необхідність в накладені арешту на майно.

Клопотання про арешт майна вноситься з метою забезпечення збереження речових доказів.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що даний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, має значення для забезпечення доказів, а також з метою проведення експертиз накладено арешт на вказаний велосипед.

Також встановлено, що на даний час по кримінальному провадженні проведено всі необхідні експертизи, для яких був потрібний вказаний автомобіль, а тому підстав для подальшого накладення арешту в частині заборони користування ним немає.

Крім того, вказаний транспортний засіб зберігається на території арешт майданчику Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області під відкритим повітрям, що унеможливлює достатні надійні умови його зберігання від дії чинників навколишнього середовища.

У зв`язку із вищенаведеним підстав для належного збереження автомобіля на майданчику органу поліції немає.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_3 є власником вказаного автомобіля і для забезпечення його збереження, як речового доказу у справі й не порушення його права власника, цілком виправданим буде залишити право користування за ОСОБА_3 , як власником майна, та передати даний автомобіль йому як власнику на відповідальне зберігання.

Такий висновок не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу транспортного засобу у цьому провадженні, як речового доказу.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, суд приходить до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам останнього, оскільки на даний час по кримінальному провадженні проведено огляд автомобіля, для яких був потрібен вказаний транспортний засіб автомобіль, а тому підстав для подальшого накладення арешту в частині заборони користування ним немає, тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано Франківської області від 02 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000407, відомості про яке внесено 28.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407, на автомобіль марки «Урал 375» номерний знак НОМЕР_1 в частині користування майном та передати його власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1