КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7881/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon» представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2024 року, -

за участю:

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.11.2024 року задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004444 від 06.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та накладено арешт на майно, а саме на:

- автомобіль марки «Volvo C40», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «УТТ»;

- автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.11.2024 року в частині накладення арешту на автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 .

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою, при постановленні оскаржуваної ухвали про арешт майна було допущено ряд грубих процесуальних порушень.

Вказує, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя всупереч ч. 2 ст. 173 КПК України не звернув увагу на відсутні правові підстави для арешту автомобіля потерпілої «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 , оскільки він не має відношення до даного кримінального правопорушення та не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що унеможливлює визнання його речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні та накладення на нього арешту з цих підстав.

Наголошує представник і на тому, клопотання про арешт майна прокурор обґрунтував лише формальними підставами, а саме необхідністю збереження речових доказів, які можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, але в клопотанні жодним чином не зазначено, які саме сліди злочину на автомобілі «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 виявлено і які можуть бути знищені чи втрачені. З клопотання не зрозуміло в чому полягає необхідність та доцільність арешту автомобіля потерпілої та співмірність обмеження її конституційного права як власника вищевказаного автомобіля. Крім того, в матеріалах кримінального провадження не міститься жодних постанов щодо призначення будь-яких експертиз транспортного засобу «Ford Kuga»д.н.з. НОМЕР_3 .

Звертає увагу суду автор апеляційної скарги і на те, що слідчий суддя не взяв до уваги подані потерпілою та її представником заперечення проти клопотання про арешт майна, де зазначалося, що автомобіль «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 є єдиним автомобілем в родині потерпілої і в разі його вилучення потерпіла залишиться без засобу пересування, що враховуючи її тілесні ушкодження, заподіяні 25.10.2024 року внаслідок наїзду водієм ОСОБА_9 зроблять не можливою її амбулаторну реабілітацію та будь-яке її переміщення буде можливим лише за допомогою послуг таксі, що істотно вплине на її матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки дана ухвала оскаржується тільки в частині, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних вимог апелянта, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004444 від 06.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що 25.10.2024 року, приблизно о 14 год. 56 хв., за адресою м. Київ, вул. Златоустівська, 2/4, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Volvo C40», державний номерний знак НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка стояла біля задньої частини нерухомого автомобіль «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок наїзду та притиснення між транспортними засобами пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Volvo C40», державний номерний знак НОМЕР_1 належить ТОВ «УТТ» м. Київ. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 .

06.11.2024 року постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 автомобіль марки «Volvo C40», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

07.11.2024 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004444 від 06.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на:

- автомобіль марки «Volvo C40», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «УТТ»;

- автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.11.2024 року вказане клопотання прокурора задоволено.

Проте, колегія суддів з таким висновком слідчого судді погодитись не може, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, наданого до суду апеляційної інстанції, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004444 від 06.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Накладаючи арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , слідчий суддя не врахував негативні наслідки такого арешту. Зокрема, вказаний транспортний засіб на праві власності належить ОСОБА_6 , яка є потерпілою в даному кримінальному провадженні та ніяких протиправних дій не вчиняла.

Крім того прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які зазначено у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим постанова слідчого в частині визнання вищевказаного вилученого майна речовими доказами є формальною.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, прокурор, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

Слід також звернути увагу, що вказаний транспортний засіб у встановленому порядку хоча і визнаний органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку колегії судді є формальною, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що на вказаний стороною обвинувачення транспортний засіб не може бути накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні за наведених підстав. Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді. Прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе його використання.

Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора за недоведеності необхідності арешту майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2024 року, в частинні задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004444 від 06.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та накладення арешту на майно, а саме на:

- автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 в частині накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004444 від 06.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на:

- автомобіль марки «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_______________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4