Справа № 212/2329/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, заяву запасного судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000258 від 24.02.2022 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000258 від 24.02.2022 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

24.02.2025 запасною суддею ОСОБА_5 заявлено самовідвід у вказаному кримінальному провадженні, на підставі положень п.5 ч.1 ст.75 КПК України. Свою заяву про самовідвід суддя обґрунтувала тим, що визначення її, як запасного судді у зазначеному провадженні було здійснено з порушенням процесуального закону, оскільки підставою для цього мала бути ухвала суду, відповідно до приписів ст.320 КПК України. Так, рішення про необхідність призначення запасного судді приймає суд, що здійснюватиме судове провадження, одночасно з призначенням підготовчого судового засідання. Разом з цим, зі змісту ухвали від 06.11.2024 слідує, що вона постановлена не у складі суду головуючим суддею ОСОБА_6 , а суддею одноособово.

Таким чином, керуючись ч.1 ст.81 КПК України, запасна суддя у сказаній справі ОСОБА_5 заявила собі самовідвід та просить суд відвести її від участі в цьому кримінальному провадженні.

Прокурор в судова засідання не з`явився, до суду звернувся з заявою, в якій просив розглянути заяву про самовідвід за його відсутності. З приводу заяви судді ОСОБА_5 зазначив, що йому не є не зрозумілим зміст 7 абзацу заяви, однак підстави для заперечення відсутні.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення заяви про самовідвід, просили відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги думку обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що заява про самовідвід запасної судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічно, ч.1 ст.21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

Законодавець чітко регламентував у ст.75 КПК України, обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

При цьому, заява про відвід (самовідвід) повинна бути вмотивованою, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема в справі «Білуха проти України» суд, який здійснює провадження по справі повинен бути безстороннім.

Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Декларації прав людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п.44. та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» від 07.08.1996 року).

Водночас, ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на XI з`їзді суддів України 22.03.2013 року зазначає, що: «Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді».

Згідно з п.1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року N2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Разом з цим, як слідує з заяви про самовідвід, запасною суддею ОСОБА_5 не наведено підстав на підтвердження обставин передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством, що виключають можливість її участі у розгляді вказаного кримінального провадження.

Так, 01.11.2024, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2024 про визначення підсудності, на адресу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000258 від 24.02.2022 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 був переданий для розгляду судді ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 06.11.2024 вказане кримінальне провадження було прийнято суддею ОСОБА_6 до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Одночасно, відповідно до ч.1 ст.320 КПК України, було вирішене питання про призначення у цьому провадженні запасного судді.

Як слідує з протоколу автоматизованого визначення запасного судді від 06.11.2024, суддю Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні було визначено запасною суддею.

Обґрунтовуючи заявлений самовідвід, суддя ОСОБА_5 зазначила, що рішення про необхідність призначення запасного судді має приймати суд, що здійснюватиме судове провадження, одночасно з призначенням підготовчого судового засідання. Разом з цим, зі змісту ухвали від 06.11.2024 слідує, що вона постановлена не у складі суду головуючим суддею ОСОБА_6 , а суддею одноособово.

З вказаним твердженням судді ОСОБА_5 суд не погоджується.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.3 КПК України, головуючий - суддя, який розглядає справу одноособово, а при колегіальному розгляді справи - суддя-доповідач, визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час розподілу справи.

Згідно з ч.1 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою цієї статті.

Ідентична норма закріплена частиною 1 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 від 02.06.2016 (далі - Закон), відповідно до якої справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних.

Окремо, суд звертає увагу на положення ч.2 ст.15 Закону, з якої слідує, що суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Аналізуючи вказані вище норми закону, можна прийти до логічного висновку, що законодавець, надаючи визначення таким термінам, як «головуючий суддя», «суддя» та «суд», вкладав в їх зміст аналогічні за значенням поняття.

Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що рішення про призначення запасного судді було прийнято «суддею» ОСОБА_6 , яка, відповідно до ч.2 ст.15 Закону, діяла як «суд», відсутні підстави погоджуватись з твердженням судді ОСОБА_5 з приводу того, що рішення про необхідність призначення запасного судді має приймати саме «суд», що здійснюватиме судове провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що суддею ОСОБА_5 не доведено наявність обставин, які б унеможливлювали участь її у провадженні в якості запасної судді, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заява про самовідвід задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.35, 75, 80, 81, 371, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви запасного судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000258 від 24.02.2022 щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 07.03.2025.

Суддя ОСОБА_1