Єдиний унікальний № 371/711/23
Номер провадження № 1-в/371/95/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2024 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка клопотання начальника Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку у відповідність стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 04.07.2023 року Миронівським районним судом Київської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки,

встановив:

До Миронівського районного суду Київської області надійшло подання про приведення вироку Миронівського районного суду Київської області від 04 липня 2023 року відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону. Клопотання обґрунтовано тим, що на обліку Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області перебуває ОСОБА_3 , засуджений 04.07.2023 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки. ОСОБА_3 своїми протиправними діями завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1 000, 30 гривень.

18 липня 2024 року прийнятий Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон).

На підставі вищевикладеного, начальник Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

Представник Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, подання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, щодо задоволення подання не заперечує.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч. 5 ст. 539 КПК).

Окрім цього розгляд даного подання не погіршує стан засудженої особи.

Дослідивши подання та додані до нього документи, матеріали особової справи №60/ЗВП/2023, суд дійшов наступних висновків.

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.07.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, покладено на засудженого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Вирок суду набрав законної сили 04.08.2023 року.

Відповідно до вироку ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в останній декаді січня 2023 року та розмір завданої матеріальної шкоди становить 1 000, 30 гривень.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до положень зазначеного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

З матеріалів справи убачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2023 році.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», становив 2 684, 00 грн.

Як вбачається з вироку, вартість викраденого ОСОБА_3 майна складає 1 000, 30 грн., тобто не перевищує 2 684, 00 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Враховуючи правові висновки викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 р., відповідно до яких під час виконання вироку суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Відповідно до п.12 вказаної постанови, не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становища засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин та недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зазначене положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21, Закон №3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесенні Законом мають зворотну дію у часі. Питання , що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалась кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, на даний час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, вчинене ОСОБА_3 , відповідно до вироку 04.07.2023 року Миронівського районного суду Київської області за ч.4 ст. 185 КК України, діяння, а саме крадіжка на суму 1 000, 30 грн, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на даний час, а тому засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, Законом України №3886-ІХ, суд

постановив:

Подання начальника Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного за вироком Миронівського районного суду Київської області від 04.07.2023 року покарання за ч.4 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1