УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Хмельницький Хмельницької області, українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, маючий на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий

у кримінальному провадженні №0003936,

встановив:

30 грудня 2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо його задоволення просили більш м`який запобіжний західне пов`язаний з триманням під вартою, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, прихожу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, у невстановленої особи, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, умисно, незаконно придбав ручну гранату «Ф-1» із підривачем типу УЗРГМ з наявними маркуваннями «171-75 УЗРГМ 583», яку в подальшому умисно незаконно переніс до місця свого проживання, а саме до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Після цього, ОСОБА_6 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, в період з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 4 год. 00 хв. 28.12.2024 умисно незаконно зберігав придбаний ним бойовий припас - ручну гранату «Ф-1» із підривачем типу УЗРГМ з наявними маркуваннями «171-75 УЗРГМ 583» за місцем свого проживання, а саме у житловому будинку АДРЕСА_1 .

28 грудня 2024 року близько 4 год 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи при собі ручну гранату «Ф-1» із підривачем типу УЗРГМ з наявними маркуваннями «171-75 УЗРГМ 583», утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку витягнув її за кільце із запалу, після чого умисно кинув зазначений бойовий припас у коридор будинку, внаслідок чого здійснив підрив вказаної гранати.

Своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу,

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення (злочину) підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.12.2024; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 28.12.2024; протоколом затримання ОСОБА_6 від 28.12.2024; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 ; іншими зібраними документами у матеріалах кримінального провадження.

28 грудня 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

28 грудня 2024 року відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази) дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Санкція ч.1 ст. 299, ч. 3 ст. 296 КК України передбачає призначення покарання у виді у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років, тобто вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання судом останнього винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді застосування покарання у вигляді позбавлення волі, вважаю, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду є достатньо високим.

ОСОБА_6 достовірно знав та усвідомлював, що указом Президента України № 64/2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан з 05:30 годин 24.02.2022, та достовірно знаючи про ведення вказаного указу у дію, порушуючи вимоги п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, носив та зберігав бойові припаси.

Зокрема, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, може незаконно впливати на покази свідків та понятих, з метою зміни останніми показів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки останньому відомо анкетні дані вказаних осіб, та як останньому перед обранням запобіжного заходу було вручено копію клопотання разом із копіями матеріалів кримінального провадження, в яких зазначенні анкетні дані та адреси проживання свідків, а також може вчинити новий злочин.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слід враховувати обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КК України, на даний час наявні достатні докази вчинення вказаних кримінальних правопорушень, саме ОСОБА_6 , а не іншою особою.

Також, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 досяг віку, з якого може нести кримінальну відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Вище викладене свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, буде переховуватися від суду, зможе продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчинити інші кримінальні правопорушення, та здійснювати вплив на свідків. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого чинним Кримінальним-процесуальним кодексом України відносно останньої є необґрунтованим та недоцільним.

За таких обставин, зважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 передбачає призначення покарання лише у виді позбавлення волі, стадію розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, прихожу до переконання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України а саме, що підозрюваний може намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, враховуючи особу підозрюваного, що у сукупності дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду, впливати на свідків, може вчинити інші кримінальні правопорушення, тому останньому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та уникнення зазначених вище ризиків.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, вік та стан здоров`я, майновий стан, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Вважаю, що з огляду на встановлені обставини, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування у даному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX - 2 цього Кодексу.

Обставин, які відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, давали б право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час розгляду даного клопотання не встановлені.

Визначаючи на підставі ч.3 ст.183 КПК України розмір застави, прихожу до висновку, що з врахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, фактичних обставин кримінального провадження, а тому розмір застави може бути визначений в межах визначених п.1 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень. Саме такий розмір застави, з огляду на встановлені обставини та особу підозрюваного, на думку суду, є необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

У разі внесення визначеного судом розміру застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та покласти на нього наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

А тому саме такий розмір застави не буде непомірним і достатньою мірою гарантуватиме дотримання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 23 лютого 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

У разі внесення визначеного судом розміру застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та покласти на нього наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Ухвала діє по 23 лютого 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1