Справа № 572/270/21
У Х В А Л А
10 березня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинувачених - ОСОБА_5
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України.
В судовому засіданні в межах даного кримінального провадження прокурором повторно заявлено клопотання про продовження терміну дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
В обґрунтування заявленого клопотання прокурором в клопотанні як і попередньо зазначено, що обвинувачений обгрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих злочинів, на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме : ризик можливості переховуватись від суду у разі перебування на волі, ризик незаконного впливу на інших обвинувачених, перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим шляхом, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просить продовжити строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, зазначає, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не припинили свого існування.
Обвинувачений ОСОБА_5 при вирішенні вказаного клопотання просив врахувати можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки він на даний час має місце постійного перебування на території Рівненської області, що підтверджено документально відповідним договором, який має надати захисник.
Захисник в судове засідання не з`явився, однак, обвинувачений не заперечував можливість розгляду даного питання у відсутності захисника.
Відповідно до положень ч. 4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються : під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час підготовчого провадження 04 лютого 2021 року судом відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого в подальшому продовжено ухвалами суду і на даний час закінчується 11 березня 2025 року.
Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких, так як санкція вказаної норми передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, а тому судом враховувалась тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому, та термін покарання, який може бути призначено останньому за наявності доведення його вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду.
Отже, з урахуванням тих обставин, що провадження знаходиться на завершальній стадії розгляду, суд вважає, що вказаний вище ризик продовжує бути актуальним.
При вирішенні питання обрання відносно ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, суд вважав, що прокурором підтверджено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в тому числі, можливість продовження злочинної діяльності, оскільки обвинуваченому інкриміновано продовження протиправної діяльності в той час, як він перебував в місцях позбавлення волі. Жодних доказів, які б свідчили про відсутність вказаних прокурором ризиків, стороною захисту як і попередньо, суду не надано.
Крім цього, суд вважав обґрунтованими інші наведені ризики, а саме : можливість переховуватись від слідства та суду, за умови слабких соціальних зв`язків обвинуваченого, який не працевлаштований.
Однак, судом при вирішенні заявленого клопотання вважаються безпідставними та не враховуються ризики, наведені стороною обвинувачення, а саме : можливість незаконно впливати на інших обвинувачених та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вказані ризики повторно вказані у клопотання, однак, як і попередньо, залишаються не обгрунтованими стороною обвинувачення.
Суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки судом , як і попередньо, не встановлено обставин, за яких припинили існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На думку суду вказані обставини свідчать про неможливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.
Крім цього, попередньо судом було враховано, що обвинувачений не має місця постійного проживання на території Рівненської області, за яким суд міг здійснити виклик останнього (обвинувачений посилається на наявність документів, які спростовують ці обставини, однак, такі документи суду не надані), що унеможливлює, як і попередньо, застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Також, судом враховано, що обвинувачений не має постійного мсця роботи, через що залишається актуальним ризик можливості вчинення нового кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, а саме : наведені прокурором ризики, які суд вважає обгрунтованими та такими, що не припинили існувати на даний час, відсутність відповідних доказів з боку сторони захисту на доведення вказаних цією стороною аргументів, суд вважає, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, а обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не зможе запобігти встановленим ризикам, через що клопотання прокурора підлягає до задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Місцем попереднього увязнення є Рівненський слідчий ізолятор.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з дня продовження терміну його дії, а тому визначається до 09 травня 2025 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя