Справа № 489/9612/24
кримінальне провадження
№1-кс/489/1235/24
УХВАЛА

06 грудня 2024 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001464 від 06.12.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Пустош Братського району Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира роти вогневої НОМЕР_1 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_5 , 03.07.1987 призваний за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", відправлений до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_3 .

Відтак, з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності для України 11.09.1997, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року№548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім того, підпунктами 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №576 від 12.10.1992 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Однак, в порушення зазначених вимог законодавства, ОСОБА_5 у невстановлені в ході досудового розслідуванні місці та час, незаконно придбав вибуховий пристрій, а саме «Гранату Ф-1» із підривачем типу УЗРГМ, поклав до чоботу а його до житлової кімнати своєї квартири та почав незаконно зберігати, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, незаконно придбаний вибуховий пристрій - «Гранату Ф-1» із підривачем типу УЗРГМ, ОСОБА_5 незаконно переніс та поклав до чоботу а його до житлової кімнати що розташована в кв. АДРЕСА_2 .

06.12.2024 в період часу з 03:23 год. по 03:45 год., під час огляду місця події, за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме кв. АДРЕСА_2 , поклав до чоботу а його до житлової кімнати, слідчим виявлено та вилучено «Гранату Ф-1» із підривачем типу УЗРГМ, яка належить до 2-ї категорії небезпечності, яку останній незаконно придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

06.12.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, додані до клопотання матеріали доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом огляду місця події від 06.12.2024, протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які приїхали на виклик про домашнє насильство, та ОСОБА_9 , яка повідомила, що в її чоловіка в черевиках лежить зовні схожий на гранату невідомий предмет; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були понятими при огляді місця події, в ході якого було вилучено предмети зовні схожі на корпус гранати з підривачем; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 06.12.2024; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 06.12.2024.

Також, суд вважає встановленими обставини існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризику переховування від органу досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проходить військову службу за мобілізацією, розуміє тяжкість наслідків, які йому загрожують в разі визнання його винним, що дає підстави стверджувати про можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Крім того свідок ОСОБА_9 , яка викликала поліцію, є дружиною підозрюваного, саме вона повідомила про наявність у її чоловіка заборонених предметів, що дає підстави стверджувати про можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_9 у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.178 КПК України, суд оцінивши в сукупності, вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, в якому він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризикам, встановленим судом вище та приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло в певний період доби, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.177, 178, 194, 196, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21:00 до 06:00 наступної доби, за виключенням переміщення до найближчого укриття у випадку оголошення повітряної тривоги, на строк 2 місяці.

Строк дії ухвали - до 06.02.2025.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з визначеного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі порушення умов домашнього арешту до нього буде застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити до органів поліції.

Ухвала органами поліції підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваною з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя