Справа № 299/616/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/462/23 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2023 року у задоволенні подання Берегівського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_7 - відмовлено.

Як слідує з ухвали суду, 24.06.2022 року в суд поступило подання Берегівського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_7 , засудженого вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладенням таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Подання мотивовано тим, що засуджений протягом іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, та ігнорує попередження Берегівського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області, тому відносно нього підлягає вирішенню питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Відмовляючи в задоволенні зазначеного подання, суд своє рішення мотивував тим, що відсутні докази обставин, наведених в обґрунтуванні подання щодо того, що до внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, органом з питань пробації застосовано до засудженого відповідне письмове попередження, та проведення із засудженим індивідуальної профілактичної бесіди після вчинення ним адміністративних правопорушень. Також судом констатовано, що ряд постанов про застосування адміністративних стягнень до засудженого ОСОБА_7 , є не допустимими доказами.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що засудженого ОСОБА_7 протягом іспитового строку понад 11 разів було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративні стягнення, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 .

Судове провадження розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. При цьому також береться до уваги, що розгляд справи неодноразово відкладався, що справа на протязі тривалого періоду часу перебуває у провадженні апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи подання провідного інспектора Берегівського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання, зазначених норм кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною першою статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подала провідний інспектор Берегівського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання у виді випробування і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2020 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, визнаються необґрунтованими і такі відхиляються.

Так, апеляційним судом встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.03.2020, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та відповідно до ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набрав законної сили 03.04.2020 року та перебуває на виконанні у Берегівському районному відділі № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 17.04.2020 року засудженого ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, в тому числі роз`яснено наслідок систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Детально проаналізувавши вчинені засудженим ОСОБА_7 порушення ПДР України, які перераховані у самому поданні, в кожному випадку не стосувалися грубих порушень, не мали прямого умислу, а вчинені з необережності.

Тому, апеляційний суд вважає, що викладені в поданні факти порушення ПДР України не дають переконливих підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що до матеріалів подання не додано в повному обсязі постанов про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, які перераховані у самому поданні, а також відсутні дані про вручення зазначених постанов засудженому, тобто відсутні відомості щодо набрання постановами законної сили - не підтверджують те, що засудженого було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує й те, що в ході розгляду подання в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_7 жодного разу не допустив порушень покладених на нього обов`язків за вироком суду, систематично з`являвся на реєстрацію до органу з питань пробації у відповідності до визначеного графіку.

Крім того, правопорушень пов`язаних з порушенням громадського порядку та інших правопорушень передбачених КУпАП, які б свідчили про неповагу до суду чи вказували б на те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення стати не бажає, в ході судового та апеляційного розгляду подання не встановлено. Засуджений має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, двох неповнолітніх дітей.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що засудженого ОСОБА_7 протягом іспитового строку понад 11 разів було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративні стягнення, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки факти притягнення засудженого до відповідальності за вчинення з необережності адміністративних правопорушень, самі по собі не можуть розцінюватися як небажання засудженого стати на шлях виправлення, слугувати єдиною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріалами справи не встановлено, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений інших судимостей не має, кримінальних правопорушень під час іспитового строку не вчиняв, та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання, оскільки іспитовий строк, встановлений засудженому ОСОБА_7 , закінчився у березні місяці 2023 року.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст. 372, 539 КПК України.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні подання органу пробації, у зв`язку з чим, ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання Берегівського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді