Справа № 191/5898/24
Провадження № 1-в/191/833/24
У Х В А Л А

іменем України

08 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від представника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, направлені Державною установою «Синельниківська виправна колонія (№94)», приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 19.01.2022 року із заподіянням ТОВ «Вест Петрол Маркет» матеріальної шкоди на загальну суму 443,34 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 грн., а 50% від його розміру становить 1240,50грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становила 2481 грн. (1240,50х2).

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Таким чином у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння відповідно до положень Закону № 3886-IX суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від покарання призначеного за ч.2 ст. 185 КК України вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 21.06.2022 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1480,31 грн., що є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2481 грн. (станом на 1 січня 2022 року), тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України усунена.

Таким чином у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння відповідно до положень Закону № 3886-IX суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від покарання призначеного за ч.4 ст. 185 КК України вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року у виді 5 років позбавлення волі, що в свою чергу унеможливлює призначення покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, та враховуючи усунення кримінальної караності діяння ОСОБА_4 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року, унеможливлюється призначення покарання із застосування положень ч.4 ст. 70 КК України .

У зв`язку з чим ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі без застосування ч.1, ч.4. ст. 70 КК України. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року більш суворим покаранням призначеним цим вироком, та визначено до відбуття покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 17.09.2021 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 48215,12 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2021 року - 2270 грн, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України не усунена.

Водночас у зв`язку з приведенням у відповідність до Закону №3886-ІХ вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року, за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року ОСОБА_4 слід вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, без застосування ч.4 ст. 70 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Орджонікідзевського районного

суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 03.02.2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4371 грн., що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2024 року - 3028 грн, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України не усунена.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що приведення у відповідність до положень Закону №3886-ІХ попередніх вироків стосовно ОСОБА_4 , не вплинуло на вид та строк покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 року.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 року у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання розраховувати з моменту його затримання, з 03.04.2024 року.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2024 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 23.03.2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1976,67 грн., що є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3028грн. (станом на 1 січня 2024 року), тому кримінальна караність діянь ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України усунена.

Таким чином у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ОСОБА_4 діяння відповідно до положень Закону № 3886-IX суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення засудженого від покарання призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року, остаточно призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання. Також, в строк відбування покарання суд вважає за необюхідне зарахувати строк з моменту його затримання, з 03.04.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі Закону №3886-ІХ., задовольнити часткового.

Привести вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

Привести вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі без застосування ч.1, ч.4. ст. 70 КК України. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Привести вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Жовтневого

районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, без застосування ч.4 ст. 70 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Привести вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2024 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року, остаточно призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання. В строк відбування покарання зарахувати строк тримання під вартою з 03.04.2024 року із розрахунку один день попереднього ув"язнення за один день позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1