26 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду у м. Запоріжжя, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2024, відповідно до якої продовжено ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03.01.2025 включно.
У судовому засіданні процесуальним прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Вказане клопотання мотивоване тим, що на теперішній час існує ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, встановлених раніше, які продовжують існувати, що є підставою для продовження вказаного запобіжного заходу. Так, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення ним тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину відносно потерпілого, який за станом здоров`я завідомо для обвинуваченого є фізично слабкіший. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не надав потерпілому медичної допомоги, а відразу залишив місце події. Зазначені обставини свідчать також про соціальну небезпеку обвинуваченого для інших осіб, та необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, унеможливлення переховування від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та має ряд непогашених судимостей, у тому числі за вчинення злочинів корисливої спрямованості. Востаннє засуджений 27.03.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 121 КК України, до позбавлення волі строком на 8 років. Після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив злочин, пов`язаний з посяганням на здоров`я іншої особи. Зазначене прямо свідчить про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. Ризик вчинення тиску на свідків та потерпілого обумовлений тим, що місцем вчинення кримінального правопорушення є гуртожиток, який також є місцем проживання обвинуваченого, потерпілого та основних свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи, що судовий розгляд ще не завершено, та свідки з числа вказаних осіб, з у рахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, не допитані у судовому засіданні, є підстави вважати, що знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на вказаних осіб. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків, та гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи зазначені у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засіданні не з`явився, повідомлявся належним чином.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши що не має наміру ухилятися від суду та впливати на свідків. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що зазначені прокурором ризики необґрунтованими та не доведеними. Вважає, що на даний час, враховуючи тривале перебування обвинуваченого під вартою, маються підстави для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, розглянувши заявлене клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.п. 1,3,5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.
Так, на стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2024 застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою суду від 05.11.2024, строком до 03.01.2025, без можливості внесення застави.
На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває та не завершено, у зв`язку із чим, суд з об`єктивних причин у строк до 03.01.2025 позбавлений можливості розглянути вказане кримінальне провадження по суті.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, як умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, вчиненого в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати і на цей час.
Враховуючи викладене, доводи адвоката про відсутність підстав вважати наявність таких ризиків, як переховування від суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків і продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає безпідставними, оскільки їх наявність продовжує існувати, враховуючи доведення обставин їх існування, які на теперішній час не змінилися.
Крім того, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, за ч.2 ст.121 КК України, за яке відбував покарання у місцях позбавлення волі.
Вказане вище дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Також, суд враховує вік обвинуваченого, відповідно до якого обвинувачений є працездатною особою, жодних захворювань, які б обмежували перебування в умовах слідчого ізолятора, у обвинуваченого не встановлено.
На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.
Застосований відносно обвинуваченого, на досудовому розслідуванні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого у подальшому продовжено, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 , та його особою не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід кореспондується із характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя, у тому числі, шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на більш м`який, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки суду не надано таких даних та підстав.
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, і судом не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у тяжкому злочині із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 331, 350, 372, 376 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 23 лютого 2025 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки та порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1