Справа № 496/2100/22
Провадження № 1-в/496/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області, подання начальника Одеського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 , про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 07.02.2022 року Біляївським районним судом Одеської області (ухвала Одеського апеляційного суду від 23.01.2023 року) за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 70, ст.72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки,-

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшло подання начальника Одеського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 , про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством, відносно ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Одеському районному відділі № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області з 20.02.2023 року. 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886- IX. Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1, ч. 3 статті 5 Кримінального кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише у тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Згідно частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. ОСОБА_4 , засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2022 року за викрадення чужого майна (крадіжка) на загальну суму 2200 гривень, що станом на день крадіжки (2022 р.) складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн.). Ураховуючи викладене та на підставі пункту 13 статті 537, частини 1, пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України, частини 2 статті 74 КК України, просить розглянути питання щодо приведення вироку Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність до діючого законодавства.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник органу пробації до судового засідання не з`явилася, але на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглянути подання за її відсутності, подання підтримує в повному обсязі.

Засуджений у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши подання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд здійснює судовий розгляд клопотання виключно в межах вимоги, заявленої ініціатором подання органу пробації та доказів, які остання подала суду на обґрунтування свого клопотання, що кореспондується з відповідним приписом Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3ст. 74 КК України.

Згідно частин 2, 3 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст.51КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Згідно цього Закону, за ч.1 ст.51КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст.51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст.51КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2022 року (ухвала Одеського апеляційного суду від 23.01.2023) ОСОБА_4 було засуджено за 3 ст. 185, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до чотирьох років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Вирок суду набрав чинності.

Таким чином, виходячи з зазначеного, діючі КК України та КПК України не передбачають можливість та таку правову підставу як «вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону» з метою звільнення від покарання, про що керівник подання органу пробації посилається у своєму клопотанні, оскільки суд має право вирішувати питання виключно про звільнення від покарання і пом`якшення покарання та його відбування, тому подання від 28.09.2024 року про приведення вироку Біляївського районного суду Одеської області (ухвала Одеського апеляційного суду від 23.01.2023 року) яким засуджено ОСОБА_4 , у відповідність згідно з діючим законодавством, на теперішній час задоволенню не підлягає.

Крім того суд зазначає, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2022 року (ухвала Одеського апеляційного суду від 23.01.2023) ОСОБА_4 , на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, тобто випробувальний термін закінчився 23.01.2025 року.

Суд зазначає, що відповідно до статті 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Таким чином, дотримуючись вимоги ст. 78 КК України, орган пробації мав би вирішити питання, починаючи з січня 2025 року, про звільнення засудженого від призначеного йому покарання або інші питання, передбачені ст. 78 КК України, про що на теперішній час суду невідомо та така інформація ініціатором подання органу пробації суду не надана.

Відповідно до ч. 1ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Так, з системного аналізу кримінального закону, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості.

Визначений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2022 року (ухвала Одеського апеляційного суду від 23.01.2023) у ОСОБА_4 іспитовий строк закінчився 23.01.2025 року, у зв`язку із чим останній вважається таким, що не має судимості в силу п.1. ч.1 ст.89 КК України, а тому застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, є недоцільним.

Враховуючи вище наведене у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Одеського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1