ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено строк дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Альтернативний запобіжний захід в вигляді застави ОСОБА_6 не визначено.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Доводи апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі вважає вказану ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального

ЄУНСС №721/1131/24 Головуючий суддя І інстанції: ОСОБА_7

Провадження №11-кп/822/424/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 199, 331 КПК України

процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави із одночасним зобов`язанням підозрюваного вчинити дії або утриматись від вчинення дій за ч.5 ст. 194 КПК України, буде повністю досягнуто мети застосування запобіжного заходу, яким в даному випадку може бути як цілодобовий домашній арешт, так і застава у визначеному процесуальним законом розмірі і усунуто всі ризики, що передбачені ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався і є особою раніше не судимою, має місці соціальні зв`язки, постійно проживає та зареєстрований із сім`єю в АДРЕСА_1 , на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_8 , з яким проживає в одному будинку. Позитивно характеризується по місцю свого проживання, має низку хронічних захворювань з приводу яких потребує оперативного стаціонарного лікування.

Стверджує, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , беручи обставини передбачені процесуальним законом, не може бути виправдане лише тільки тяжкістю покарання і наявністю суспільного інтересу, який в даному випадку не переважує принцип поваги до свободи особистості і дотримання конституційних гарантій.

Просить ухвалу районного суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави у розмірі визначеному процесуальним законом із покладенням на нього обов`язків перелічених у ч.5 ст. 194 КПК України.

Мотиви суду.

Перевіривши ухвалу суду та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши документи долучені до скарги та надані судом матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Вказаний запобіжний захід продовжений ОСОБА_6 на стадії судового провадження під час підготовчого судового засідання в порядку ст. 314, 315 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційною інстанцією встановлено, що рішення про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, суддею прийнято на стадії підготовчого судового засідання (ст. 315 КПК України), яка в цілому відноситься вже до стадії судового провадження та підлягає апеляційному оскарженню і враховуючи вимоги ст. 9 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість прийняття та розгляду цієї апеляційної скарги, з огляду на практику ЕСПЛ та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, оскільки мова йде про право на свободу та особисту недоторканість в розрізі ст. 5 Конвенції.

У відповідності до ч.3 ст. 315 КПК України, за наявності клопотань, суд під час підготовчого судового засідання має право розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону у повній мірі.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_6 із вчиненням інкримінованого йому діяння та обґрунтованістю пред`явленого обвинувачення, яке скеровано для розгляду до суду.

Встановлено, що до Путильського районного суду надійшло кримінальне провадження №0001103 внесене до ЄРДР 02.09.2024 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

28 листопада 2024 року у підготовчому судовому засіданні, суд вирішив клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано прийшов до висновків про існування ризиків можливої протиправної поведінки останнього.

Станом на даний час судовий розгляд по суті даного кримінального провадження лише розпочався, тобто учасники провадження не давали свідчень та не допитувались у суді, також суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, йому загрожує покарання від 3 до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з позицією суду і вважає доводи апеляційної скарги адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 такими, що не спростовують висновків судді.

Посилання стороною захисту на позитивно характеризуючі дані ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, - не нівелюють доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у сукупності з обставинами кримінального провадження та наслідками смерть дитини неповнолітнього ОСОБА_9 ..

Доводи адвоката в інтересах свого підзахисного про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки більш м`який запобіжний захід у даному випадку не буде співмірним доведеним ризикам та інкримінованого обвинуваченому злочину.

Що стосується прохання сторони захисту про застосування до ОСОБА_6 застави у розмірі визначеному процесуальним законом із покладенням на нього обов`язків перелічених у ч.5 ст. 194 КПК України, то колегія суддів вважає його необґрунтованим, так як адвокатом не надано доказів того, що обвинувачений має постійне місце роботи і сталі доходи та спроможний внести заставу. Окрім того, наслідком протиправних дій ОСОБА_6 стала смерть неповнолітнього потерпілого, тому відповідно до ч.4 ст. 183 КК України визначення застави є дискрецією, а не обов`язком суду.

Твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи, і що наведені прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться колегією до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження, які відповідно до ст. 422-1 КПК України були предметом дослідження апеляційного суду.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими. Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції та вважає, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Більше того, колегія суддів звертає також увагу і на те, що ч.2 ст. 422-1 КПК України, передбачає вичерпний перелік документів, які можуть бути витребувані суддею-доповідачем з суду першої інстанції у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дати оцінку всім доводам апелянта наведеним в апеляційній скарзі, оскільки обмежений переліком документів з кримінального провадження.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги сторони захисту, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому її слід залишити без задоволення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 315, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 січня 2025 року, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3