УХВАЛА

Іменем України

18.03.2025 Справа №607/5274/25 Провадження №1-кс/607/1588/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 в режимі відеоконференції з Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000529 від 26.11.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИЛА:

14.03.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000529 від 26.11.2024.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000529 від 26.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що в ніч з 25 на 26 листопада 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_4 , який перебував у житловому будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у ніч з 25 на 26 листопада 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , розуміючи та даючи звіт своїм діям та керуючи ними, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечний наслідок та бажаючи його настання, наніс численні удари ножем по тілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим умисно заподіяв смерть останніх.

Цього ж дня 26.11.2024 у період з 08 год. 00 год. до 08 год. 31 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , де він раніше вчинив умисне вбивство ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , намагався приховати сліди вчинення ним кримінального правопорушення. У цей час у приміщення будинку увійшла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка викрила його злочинні дії. Розуміючи, що його дії помічені сторонньою особою, яка зможе викрити його злочинне діяння, ОСОБА_4 вирішив позбавити життя ОСОБА_9 , яка є свідком раніше скоєного ним злочину, з метою уникнення відповідальності за раніше вчинене ним кримінальне правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.11.2024 у період із 08 год. 00 хв. до 08 год. 31 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи та даючи звіт своїм діям та керуючи ними, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечний наслідок та бажаючи його настання, взявши у руку ніж, підійшов до ОСОБА_9 та наніс їй численні удари у ділянку шиї, грудної клітки та обличчя. Проте ОСОБА_4 не зміг завершити злочин до кінця, оскільки ОСОБА_9 почала чинити йому активний опір та останній вдалося покинути приміщення домоволодіння і втекти від ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 вчинила активний опір та втекла з приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, придбав за невстановлених слідством обставин, місці та часі бойовий припас, а саме: корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 із запалом УЗРГМ (УЗРГМ-2), які почав незаконно зберігати.

Під час проведення перевірки у приміщенні піцерії, що знаходиться за адресою: бульвар Просвіти, 6А, м. Тернопіль, був виявлений ОСОБА_4 , у рюкзаку якого виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5 із запалом типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), які в конструктивному поєднанні являються бойовим припасом, а саме наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5.

У результаті своїх умисних дій, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів, ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901-VIII від 23.12.2015, постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему» № 576 від 12.10.1992 (із змінами та доповненнями) та Інструкції «Про затвердження змін до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 459 від 16.06.2020.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000529 від 26.11.2024 наявна обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

27.11.2024 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

28.11.2024 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

29.11.2024 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

20.01.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжений строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 28.05.2025.

20.01.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , до 20.03.2025.

Також слідчий зазначив, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу неможливо з підстав необхідності проведення ряду слідчих (розшукових) дій, необхідних для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування. При цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі слідчого судді від 20.01.2025, продовжують існувати та не зменшились.

За таких підстав слідчий просить продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що у даному кримінальному ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі слідчого судді від 20.01.2025, продовжують існувати та не зменшились.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не виявив бажання висловити позицію щодо заявленого клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Так, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000529 від 26.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідча суддя встановила, що 27.11.2024 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

28.11.2024 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

29.11.2024 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

20.01.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжений строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 28.05.2025.

20.01.2025 ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , до 20.03.2025.

При цьому слідча суддя вважала доведеними ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Строк дії даної ухвали закінчується 20.03.2025.

Так, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 197 КПК України).

При цьому клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Так, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , підтверджується зібраними під час досудового розслідування та доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 26.11.2024, 27.11.2024; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.11.2024, 27.11.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2024 та довідкою до нього; консультаційним висновком спеціаліста № 10902 від 26.11.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 03.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду предмета від 23.12.2024; висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 884 від 11.12.2024; висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 493 від 19.12.2024; лікарським свідоцтвом про смерть № 675 від 27.11.2024; лікарським свідоцтвом про смерть № 676 від 27.11.2024; постановами про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи від 23.01.2025, 27.01.2025.

Відтак, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також прокурор в судовому засіданні довів існування обставин, які свідчать про те, що ризики, для запобігання яким до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, міцність його соціальних зв`язків є слабкою, а відтак з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення підозрюваний може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Відтак слідча суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився.

Так само і ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. При цьому, підозрюваному відомі особи потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може чинити тиск на них, що може негативно вплинути на здійснення досудового розслідування. Також на даний час органом досудового розслідування, ще не встановлені усі свідки, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочинів, та які могли у співучасті із ОСОБА_4 вчинити вказані кримінальні правопорушення, зокрема порадами, вказівками, наданням засобів та знарядь або усуненням перешкод сприяти вчиненню кримінальних правопорушень.

Крім цього, і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не зменшився, оскільки ОСОБА_4 зможе підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Поряд з цим досудове розслідування ще триває, та органом досудового розслідування продовжують проводитись слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення місця знаходження та вилучення речових доказів, насамперед знаряддя вчинення злочину, одягу, в якому підозрюваний був одягнений та на якому могли залишитися сліди вчинення злочину, тощо.

Так само ризик того, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, є доведеним стороною обвинувачення. Так, ОСОБА_4 , крім закінченого кримінального правопорушення, підозрюється у вчиненні замаху на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_9 , яка безпосередньо застала його на місці вчинення злочину, до якого він, ймовірно, заздалегідь готувався, підшуковував знаряддя та засоби вчинення злочину, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може спробувати завершити до кінця свій умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 . Також ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення способом підвищеної суспільної небезпеки шляхом ретельної підготовки та планування, що свідчить про стійкість протиправної поведінки особи і вказує на наявність ризиків вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Відтак слідча суддя встановила, що ризики, визначені ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.01.2025, на даний час не зменшились та продовжують існувати, що дає підстави продовжити строк запобіжного заходу для стримування таких ризиків.

Крім цього, прокурор довів, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу неможливо з підстав необхідності проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) дій. Зокрема, для виконання завдань кримінального провадження, встановлених ст. 2 КПК України, є необхідним завершити проведення ряду судових експертиз, а також долучити їх висновки до матеріалів кримінального провадження; здійснити тимчасові доступи до інформації, виконати інші слідчі дії, потреба в яких може виникнути внаслідок проведення вже визначених слідчих (розшукових) дій.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчою суддею не встановлено.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, слідча суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може бути продовжений на 60 днів. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відтак запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Так само слідча суддя з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є злочином, який спричинив загибель людей.

Така позиція слідчої судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 379, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000529 від 26.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити повністю.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів.

Установити строк дії ухвали до 16.05.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення направити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1