Справа № 947/2332/25
Провадження № 1-кс/947/4056/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000683 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000683 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на речі вилучені 17.03.2025 в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_4 надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги якого просив задовольнити.

Також до канцелярії суду надійшла заява від адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000683 від 17.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України про те, що 17.10.2024 до ч/ч відділення поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_7 , в якій останній просить прийняти міри правового характеру відносно невстановленої особи, яка знаходячись на території Пересипського району міста Одеси, таємно викрала майно, що належить ТОВ "Транссервіс 2008".

23.02.2025 на підставі статті 208 КПК України затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, якому в подальшому вручене письмове повідомлення про підозру, та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

17.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18.02.2025 у справі №947/2332/25, провадження №1-кс/947/2813/25, проведено обшук за адресою мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено, та в подальшому вилучено речі, які мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 10s» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 17.03.2025 вище перелічене, вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно перебуває у незаконному обігу, є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучений мобільний телефон може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо таємного викрадення майна ТОВ "Транссервіс 2008") в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Більш того, слідчий суддя зазначає, що перед стороною обвинувачення постало питання експертного дослідження вилученого мобільного телефону, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000683 від 17.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на речі вилучені 17.03.2025 в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , які мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 10s» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 .

Виконання ухвали покласти на т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1