Справа №487/2114/24
Провадження №1-в/487/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ДоЗаводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 , в якому він просить вирішити питання про закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та в подальшому привести вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2024 у відповідність.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень п. 2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на системний аналіз положень ст.. 537, 539 КПК України, клопотання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України розглядається місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а не судом, який ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2024, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 і ч.1 ст. 357 КК України з призначенням остаточного покарання, за правилами ч.1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили

Згідно супровідного листа в.о. начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 за №20/4-Т-2 від 06.01.2025, ОСОБА_2 утримується в даній державній установі.

Згідно ч.2 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України, установами виконання покарань є: кримінально-виконавчі установи, спеціальні виконавчі установи, слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, на час звернення засудженого ОСОБА_2 до суду з даним клопотанням, останній відбуває покарання у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», яке територіально не належить до Заводського району м. Миколаєва.

На підставі викладеного, клопотання засудженого ОСОБА_2 не підсудне Заводському районному суду м. Миколаєва, оскільки воно подано з порушенням правил підсудності, та підлягає поверненню для звернення до належного суду за місцем відбуваня покарання засудженим.

Керуючись ст..ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися з відповідним клопотанням до суду за місцем відбування ним покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи дів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1