Справа № 639/8593/24
Провадження №1-кс/639/283/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000057 від 01.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене під час проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , майно згідно переліку.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова проведено обшук за вищезазначеною адресою, в ході якого було виявлено та вилучено вказане майно.

При цьому наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям речового доказу, зберегло на собі сліди кримінальних правопорушень та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий підтримав вимоги клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на зазначене вище.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання було подано прокурором, а тому саме він мав приймати участь в суді під час його розгляду. Крім того представник вказувала, що в ухвалі слідчого судді не зазначалось про надання дозволу на проведення обшуку з метою вилучення мобільних телефонів. Сам ОСОБА_6 в ході обшуку не перешкоджав слідчому у проведенні огляду телефону, повідомив захисний пароль, а тому вказаний телефон мав бути оглянутий та повернутий власнику. Щодо копій документів, на які сторона обвинувачення, то вони, як і мобільний телефон, не відповідають ознакам речового доказу у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_5 в поданій до суду заяві просила розглядати клопотання без її участі.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовував доводи клопотання, приходить до таких висновків.

Щодо суб`єктного складу даного провадження, то подання клопотання прокурором обумовлене положеннями ч. 2 ст. 64-2 КПК України та тією обставиною, що на теперішній час жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру. Участі же слідчого в судовому засіданні узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 172 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження за №0000057 від 01.04.2024 із правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 191КК України, за фактом того, що службові особи ДУ «ТМО МВС України по Харківській області», користуючись своїм службовим становищем, з метою незаконного збагачення здійснюють умисне привласнення державного майна, в тому числі, грошових коштів, виділених з державного бюджету України, для придбання товарів, матеріалів та послуг ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» (), в умовах воєнного стану. Для цього з метою недопущення викриття своєї протиправної діяльності, а також отримання консультацій щодо порядку і правил проведення закупівель/спрощених закупівель, у тому числі із використанням електронної системи та безперешкодного використання виділених грошових коштів, залучили до своєї незаконної діяльності довірених осіб з числа працівників ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» та суб`єктів господарської діяльності міста Харкова, зокрема, ТОВ «СІСТЕЛ», .

З наданих органом досудового розслідування матеріалів встановлено, що є достатні підстави вважати, що до вказаного кримінального правопорушення може бути причетний директор ТОВ «СІСТЕЛ»ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на вказані обставини, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.02.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення наступних речей та документів, а саме: договору №19-10 від 22.10.24 та договору №02-12 від 04.12.24 з усіма додатками та специфікаціями до них, видаткових накладних до них, документів стосовно зміни обсягу та вартості предмету закупівлі, платіжних доручень за вказаними договорами, товарно-транспортних накладних, документації про оплату, актів приймання передачі товару, додаткових угод, актів виконаних робіт, актів КБ-2в, КБ-3, виконавчої документації, документи інших учасників, які подавали комерційні пропозиції, товаро-транспортних накладних, проектно-кошторисної документації, договорів субпідряду, договорів оренди техніки (з товаро-транспортними накладними), статуту ТОВ «СІСТЕЛ», йогоштатного розпису, відомостей про найманих працівників, квитанцій про оплату за вказаними договорами, договорів щодо нагляду за відповідними роботами, чорнових записів, блокнотів, флеш-носіїв, телефонів, дисків, комп`ютерів, ноутбуків та інших матеріальних носіїв інформації, що мають безпосереднє відношення до вчинення кримінального правопорушення та які можуть бути використані в якості речових доказів.

У період часу з 08:15 по 09:45 18.02.2025 на підставі зазначеної ухвали проведено обшук вказаного домоволодіння, в ході якого вилучено майно, а саме мобільний телефон Samsung Galaxy A34 imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, з сім-карткою оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 , належний ОСОБА_6 ..

Крім того під час проведення обшуку було виявлено документи, з яких зроблено копії: трудові книжки на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також список осіб співробітників ТОВ «Сістел».

На вказаний мобільний телефон та копії документів прокурор у своєму клопотанні просить накласти арешт.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя виходить з такого.

Постановою слідчого від 18.02.2025 вказане майно (мобільний телефон та копії документів) визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000057 від 01.04.2024.

19.02.2025, у межах строків, встановлених абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, орган досудового розслідування засобами поштового зв`язку направив на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання про арешт відповідного майна, яке надійшло до суду 24.02.2025.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2025 (справа №639/8593/24, провадження №1-кс/639/234/25) клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала з додатками була отримана прокурором 28.02.2025.

У подальшому, у межах 72-годинного строку, а саме 03.03.2025 прокурором повторно було подано клопотання про арешт майна, яке було вилучено в ході обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168, ст. 236 КПК України тимчасове вилучення майна, речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися під час обшуку.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

На переконання слідчого судді, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке розслідуються по кримінальному провадженню №0000057 від 01.04.2024, стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказаний у клопотанні мобільний телефон є речовими доказами, міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

В ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.02.2025 було надано дозвіл на відшукання та вилучення, окрім іншого, мобільних телефонів.

Як зазначалось вище, стороною обвинувачення доведено, що мобільний телефон, вилучений 18.02.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , має значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відсутність рішення про накладення арешту на вилучене майно (мобільний телефон) унеможливлює належне проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а також судових експертиз із вилученим в ході проведення обшуку майном.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, з метою збереження речового доказу, його надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна - мобільного телефону, є законним та обґрунтованим.

Водночас, вирішуючи питання щодо способу накладення арешту та визначення місця зберігання вилученого майна, слідчий суддя виходить з такого.

Частина 4 статті 173 КПК України передбачає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

З урахуванням фактичних обставин цього провадження та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що спосіб накладення арешту на мобільний телефон шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження цим майном, з його передачею на відповідальне зберігання володільцеві після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та експертних досліджень з арештованим майном, буде найменш обтяжливим та співмірним заходом забезпечення кримінального провадження.

Саме такий спосіб та місце зберігання майна, на переконання слідчого судді, є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження та відповідає завданням досудового розслідування, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, з одного боку, та вимогами охорони фундаментальних прав особи, з іншого боку.

Щодо решти майна (документів), на які просив накласти арешт прокурор, то, як вбачається з самого клопотання та протоколу обшуку від 18.02.2025, вказані документи (копії трудових книжок та список осіб співробітників ТОВ «Сістел») були виготовлені (знято копії з оригіналів) в ході проведення самого обшуку, а тому посилання прокурора та слідчого на те, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є безпідставними.

Факт визнання їх постановою слідчого речовими доказами не впливає на сутнісний зміст цих документів, які створені в ході проведення слідчої дії, а не кримінального правопорушення, за фактом якого проводиться досудове розслідування, та є копіями.

З огляду на викладене, враховуючи, що використання слідчим, прокурором інформації, яка міститься у вказаних копіях документів, не потребує накладання арешту на них, а самі ці документи не відповідають критеріям речового доказу, в задоволенні клопотання прокурора в цій частині необхідно відмовити.

Отже, з урахуванням викладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000057 від 01.04.2024 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом позбавлення права на володіння, користування, відчуження та розпорядження, яке було вилучено 18.02.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на мобільний телефон Samsung Galaxy A34 imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, з сім-карткою оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 .

В задоволенні решти вимог клопотання прокурора про арешт майна, а саме арешту копій трудових книжок та списку осіб співробітників ТОВ «Сістел» відмовити.

Зберігання речових доказів здійснювати в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме постановою від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Після зняття інформації та проведення інших необхідних слідчих (розшукових) дій майно, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy A34 imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, з сім-карткою оператора «ВФ Україна» НОМЕР_3 передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , з дозволом на володіння та користування майном.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт) про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення направити прокурору та третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1