Справа № 274/128/25
Провадження № 1-кс/0274/271/25

Ухвала 03.02.2025 р. м. Бердичів
- визнати незаконною бездіяльність дізнавача СД Бердичівського РВП ОСОБА_3 , що полягає у не здійсненні процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк;
- зобов`язати дізнавача СД Бердичівського РВП ОСОБА_3 здійснити ряд викладених у скарзі слідчих та розшукових дій, з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
Вивчивши зміст скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за поданоюю скаргою, виходячи з наступного.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, що кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Проте, таке право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, як зазначено у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі».
Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов. Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування передбачена ст. 303 КПК України. Встановлений ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим КПК України.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України, посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України дана норма розповсюджується і на суддів.
Проте, саме таке формулювання вимог скарги щодо зобов`язання дізнавача вчинити конкретні слідчі (процесуальні) дії, зазначені в скарзі, оскарженню відповідно до вимог статті 303 КПК України не підлягає.
Так, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 фактично оскаржує рішення (постанову) дізнавача СД Бердичівського РВП ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання потерпілої про проведення слідчих (розшукових) дій.
Разом з тим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Таким чином, скаржницею, враховуючи зміст скарги, в порушення п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, не вірно викладені вимоги в ній.
Також слідчий суддя вказує на те, що скаржницею ОСОБА_2 до матеріалів скарги не долучено як самого клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, адресованого на адресу СД Бердичівського РВП, зокрема, дізнавачу ОСОБА_4 ; також не долучено копію рішення (постанови) дізнавача СД Бердичівського РВП ОСОБА_4 про відмову у задоволенні поданого клопотання, на які скаржниця безпосередньо посилається у скарзі.
Окрім того, слідчий суддя звертає увагу скаржниці на те, що кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень вторгатися в дискреційні повноваження слідчого, дізнавача та прокурора в кримінальному провадженні, визначені положеннями КПК України, зокрема, зобов"язувати дізнавача здійснити ряд викладених у скарзі слідчих та розшукових дій, з метою дослідження обставин кримінального провадження.
Так, законодавцем у статті 307 КПК України передбачені види рішень, які можуть бути постановлені слідчим суддею за наслідком розгляду таких скарг.
Як передбачено вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчим суддею постановлюється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
При цьому, посилання скаржниці на необхідність слідчого судді зобов`язати дізнавача вчинити певні слідчі (процесуальні) дії не можна визнати обґрунтованими, оскільки законодавцем у ч. 2 ст. 307 КПК України чітко передбачено види рішень, які слідчий суддя може постановити за наслідком розгляду скарги, поданої лише в порядку ст. 303 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя позбавлений процесуальних повноважень надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення слідчих (процесуальних) дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Частиною 4 ст. 304 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Наведене свідчить, що скарга ОСОБА_2 подана всупереч положенням ст. 303 КПК України та не підлягає розгляду в порядку, визначеному ст.ст. 303-307 КПК України, що відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК має наслідком відмову у відкритті провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити, оскільки рішення та бездіяльність, що оскаржуються скаржницею, не входять до вичерпного переліку, зазначеного у ч. 1 ст. 303 КПК України.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює скаржниці, що вона не позбавлена процесуальної можливості звернутись до слідчого судді з відповідною скаргою на підставі п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
При цьому, подана скарга має бути долучена в двох примірниках, один з яких залишаєтсья в матеріалах справи, інший направляється суб"єкту оскарження.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 303, 304, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1