ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/47/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/47/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року про відмову у задоволенні поданої нею скарги на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, що розташоване у місті Хмельницьку, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у повідомленні ОСОБА_6 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки вони не містять об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення та об`єктивно свідчили б про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій суддів та адвоката за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що не була присутня у судовому засіданні при прийнятті оскаржуваного рішення, а вказану ухвалу скасувати оскільки вважає її невмотивованою необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням вимог закону.

Посилається на те, що в поданій нею заяві про вчинення кримінальних правопорушень були викладенні конкретні обставини, які свідчать те, що судді Хмельницького апеляційного суду, які розглядали цивільну справу щодо належної їй земельної ділянки та адвокат, який подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у цій справі, вчинили ряд службових злочинів щодо неї з метою протиправно позбавити її права власності. А тому вважає що у відповідності до вимог ст.214 КПК України посадова особа ДБР безумовно зобов`язана була внести відомості про вчинення ними кримінальних правопорушень до ЄРДР, а слідчий суддя, який здійснює судовий контроль за дотримання органами досудового розслідування вимог закону, зобов`язаний був відреагувати на бездіяльність ДБР щодо невнесення відомостей, викладених у поданій нею заяві про вчинення кримінальних правопорушень та зобов`язати внести їх до ЄРДР.

Зокрема, зазначає що суддя-доповідач Хмельницького апеляційного суду при розгляді справи, захищав права сільської ради, як особи, права якої порушені, не дивлячись на те що сільська рада не оскаржувала рішення суду першої інстанції, та при виконанні своїх службових обов?язків він вчинив ряд службових злочинів та діяв необ`єктивно оскільки його невістка з її родиною проживає у населеному пункті, де розташована спірна земельна ділянка та має зв`язки як з посадовими особами сільської ради так і певну кількість нерухомого майна.

Посилається на те, що чоловік члена колегії Хмельницького апеляційного суду, яка розглядала справу, є співзасновником юридичної особи із особою, яка подала апеляційну скаргу, адвокатом ОСОБА_7 .

Вважає, що судді перевищили свої повноваження, оскільки захистили права третьої особи, якій не належить спірна ділянка та протиправно вказали про відсутність на ній належного їй нерухомого майна.

Вказує на неправильне посилання слідчим суддею на судові рішення у інших справах та рішення ЄСПЛ при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Вважає що слідчий суддя упереджено розглянув її скаргу на бездіяльність уповноважених осіб ДБР посилаючись на його родинні зв`язки в системі правоохоронних та судових органів, який з метою продовження незаконних дій відносно її майна, увійшов у зговір з вказаними особами та вчинив кримінальні правопорушення, пов`язані з зловживанням службовими повноваженнями та приховуванням злочину.

ОСОБА_6 подала письмову заяву, у якій просить розглянути подану нею скаргу у її відсутності, тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_6 у відсутності заявниці та прокурора і представника ДБР, які також до суду не з`явились, не дивлячись на те, що у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи у суді.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши подані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджуються доводи ОСОБА_6 щодо поважності причин пропуску нею строку апеляційного оскарження, оскільки вона не була присутня при проголошенні ухвали та лише отримавши її копію і ознайомившись зі змістом змогла подати апеляційну скаргу, а тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин і його слід поновити.

У відповідності до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 422 КПК України перевіряє ухвалу слідчого судді, винесену по наслідках цього розгляду.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про звернення громадян", дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 09.10.2024 р. ОСОБА_6 звернулася до ТУ ДБР, що розташоване у місті Хмельницькому з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення суддями Хмельницького апеляційного суду при винесенні 2.10.2024 постанови у цивільній справі № 689/882/21, завдяки якій, на її думку, у незаконний спосіб третя особа заволоділа належною їй на праві користування земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування належного їй на праві власності нерухомого майна. Зокрема, вказує що суддя-доповідач, невістці та членам родини якого належать у цьому ж селі будинки та земельні ділянки, захищав права сільської ради, яка прийняла незаконне рішення про те, що вказана земельна ділянка належить до земель запасу комунальної власності та виділила її іншій фізичній особі, не дивлячись на те що сама сільська рада не оскаржувала рішення суду першої інстанції, який задовольнив поданий нею позов про визнання недійсним вищезгаданого рішення сільської ради, а чоловік члена колегії є співзасновником юридичної фірми з адвокатом ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу.

Зі скарги ОСОБА_6 вбачається, що скаржник просила внести відомості про вчинення суддями Хмельницького апеляційного суду та адвокатом кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190(заволодіння чужим майном, а саме належною їй земельною ділянкою),191(привласнення належної їй земельної ділянки, яка перебувала у її віданні), 356 (самоправство), 358 (підроблення документів), 364 (зловживання владою або службовим становищем, якщо воно заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян, 366 (службове підроблення, службове недбальство), 376 ( втручання в діяльність судді) до ЄРДР.396(приховування злочину)

Листом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, що розташоване у місті Хмельницькому від 25.10.2024 року, повідомлено заявника, що було перевірено доводи, викладені у вказаному повідомленні, однак, об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, встановлено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, ОСОБА_6 не погодилась з вищенаведеним та 07.01.2025 подала до слідчого судді скаргу в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Хмельницькому щодо безпідставного невнесення до ЄРДР відомостей за поданою нею заявою про вчинення суддями та адвокатом кримінальних правопорушень посилаючись на те, що в поданій нею заяві були викладенні конкретні злочини, які були вчиненні представниками Хмельницького апеляційного суду та норми КК України, які необхідно було слідчому органу застосувати, оскільки вважає, що слідчий суддя з метою продовженняпротиправних дій відносно її майна, увійшов у злочинний зговір з групою осіб.

Слідчий суддя, відмовляючи у поданій ОСОБА_6 скарзі виходив з наступного .

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя зазначив у своєму рішенні про те, що у повідомленні ОСОБА_6 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації за відповідною статтею Кримінального кодексу України, тому немає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_6 до ЄРДР, оскільки ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Однак, ОСОБА_6 не погодилась з висновками слідчого судді та подала до апеляційного суду скаргу, у якій просила скасувати вказане рішення та постановити нове, яким зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, що розташоване у місті Хмельницькому внести відомості за поданою нею заявою про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР, в тому числі й щодо слідчого судді першої інстанції, який постановляв оскаржуване рішення, оскільки вона вважає що він також перебуває у злочинному зговорі з суддями Хмельницього апеляційного суду, які виносили рішення у цивільній справі та адвокатом, який подав апеляційну скаргу на рішення місцевого суду у цивільній справі.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно враховано те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, при цьому інформацією про кримінальне правопорушення є обставини та конкретні факти, викладені у заяві особи про вчинення кримінального правопорушення, які містять ознаки складу кримінального правопорушення та можуть бути перевірені у кримінально-процесуальному порядку, а також положення ст. 214 КПК України, які перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України №298 від 30 червня 2020 року, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що є критерієм внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, проте, у заяві ОСОБА_6 відсутні фактичні дані, які об`єктивно вказують на ознаки складу кримінальних правопорушень, а тому ним правильно зроблено висновок про те, що вказана заява не є повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення у розумінні кримінально-процесуального законодавства.

Посилання апелянта на те, що викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню до ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є необґрунтованими.

Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у ч. 4 статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст ч. 1 зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з поданої заяви та її змісту не вбачається зазначення обставин та фактів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені у заяві факти щодо вчинення кримінальних правопорушень не містять об`єктивних даних, передбачених ст. 214 КПК України, які дійсно містять ознаки складу злочину, отже, заява за своїм змістом і суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому законність процесуальних актів суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, у тому числі стосовно розгляду ними клопотань, вирішення питання про проведення судового засідання, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це під час розгляду конкретної справи шляхом ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом впливу на суд.

Також колегія суддів виходить з того що процесуальна діяльність прокурорів, працівників правоохоронних органів в межах їх посадової дискреції, а також адвоката не може бути підставою для їх кримінального переслідування без належних на те підстав.

З огляду на це, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 .

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та невмотивованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Перевіряючи твердження ОСОБА_6 щодо неупередженості суддів, адвоката та слідчого судді колегія суддів виходить з того що вказані у нею у скарзі обставини вона мала право викласти у заяві про їх відвід, який розглядається у визначеному законом порядку, а також вона не обмежена у можливості викласти ці обставини у касаційній скарзі на винесену суддями Хмельницького апеляційного суду постанові, окремою підставою для скасування якого може бути незаконний склад суду.

Окрім того, заяви про вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею ОСОБА_1 , який розглядав подану нею скаргу на бездіяльність посадових осіб ДБР, вона не подавала (доказів на підтвердження цього в матеріалах справи немає) , а тому колегія суддів не може перевіряти і бездіяльність, яка відповідно ще не вчинена оскільки предметом перевірки слідчого судді у вказаній справі були не його власні дії за наслідками розгляду скарги ОСОБА_6 , а інших осіб.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року про відмову у задоволенні поданої нею скарги на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді