Справа № 308/4139/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 10.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 10.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що відділенням розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 10.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що в середині лютого 2025 року, більш точний час встановити не вдалось за можливе, під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел не одержання від нього для себе та третіх осіб неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення посадовими особами ТЦК та СП у вигляді оновлення військово-облікових даних та виготовлення документів про проходження військово-лікарської комісії із відмітками про обмежену придатність особи, без фактичного проходження останньої.

В подальшому, 20.02.2025 під час особистої зустрічі ОСОБА_5 зі ОСОБА_6 , яка відбулась в кафе «Пентагон», що по вул. Ілони Зріні в м. Мукачево Закарпатської області, ОСОБА_6 звернувся до останнього з питанням щодо оформлення свого знайомого ОСОБА_7 на роботу за сумісництвом до Локомотивного ДЕПО в м. Мукачево.

Під час розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що для успішного прийняття на роботу його знайомому необхідно оновити військово-облікові дані та пройти військово-лікарську комісію. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що у нього є знайомі в одному з ТЦК та СП, які за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США можуть забезпечити виготовлення ОСОБА_7 всіх необхідних документів, без фактичної явки останнього до ТЦК та СП.

При цьому ОСОБА_5 зазначив, що 3500 доларів США потрібно віддати йому, а 500 доларів США ОСОБА_6 повинен забрати собі за послуги посередника.

При цьому ОСОБА_5 зауважив, що без надання неправомірної вигоди йому та посадовим особам ТЦК та СП його знайомий не оновить військово-облікові дані, однак запевнив, що в разі передачі вказаних грошових коштів він проведе першочерговий інструктаж щодо подальших дій для оновлення облікових даних та запевнив, та що для цього прибувати до ТЦК та СП не потрібно.

Надалі, 20.03.2025 близько 15:00 год. під час особистої зустрічі зі ОСОБА_6 , яка відбулась неподалік будівлі Локомотивного ДЕПО «Мукачево» структурного підрозділу «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка розташована за адресою: Закарпатська область, місто Мукачево, вулиця Крилова, 1, перебуваючи в транспортному засобі марки «Ford» ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди у розмірі 3500 доларів США та копії документів ОСОБА_7 , за виконання попередньої домовленості, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

20.03.2025 о 18 годині 27 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.03.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином повідомлено про підозру: у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

При цьому слідчий зазначає, що в ході затримання у ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України 28.02.2025 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 14 pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5» IMEI: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та грошові кошти у сумі 12500 гривень.

Слідчий зазначає, що вказані вище виявлені предмети та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на ст. ст. 2, 94 п. 7 ч. 1 ст. 131,ст.132, ст. 170, п.1 ч.2 ст. 170, ч. 10 ст. 170, ч.2 ст. 173 КПК України, п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини.

Слідчий зазначає, що орган досудового розслідування ставить клопотання перед слідчим суддею про арешт на майно виявлене під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 14 pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5» IMEI: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та грошові кошти у сумі 12500 гривень, з метою збереження речових доказів.

У клопотанні вказано на те, що накладення арешту на майно в частині заборони розпорядження майном, саме в ході розслідування цього кримінального провадження, дозволить в майбутньому забезпечити відшкодування завданих збитків та забезпечити виконання вироку в частині конфіскації майна.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. ст. 40, 98, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просить: задовольнити дане клопотання та накласти арешт на речі, які були вилучені 20.03.2025 в ході затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 14 pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5» IMEI: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та грошові кошти у сумі 12500 гривень.

Слідчий у судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримує, просить задоволити. При цьому зазначив, що телефони які були вилучені під час затримання ОСОБА_5 , містять паролі логічного захисту.

Власник майна в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд клопотання про арешт майна без його участі та без участі ОСОБА_5 .

При цьому адвокат зазначає, що мобільний телефон марки «Iphone 14 pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А5» ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та грошові кошти у сумі 12500 гривень належать його підзахисному - гр. ОСОБА_9 .

Адвокат звертає увагу на те, що гр. ОСОБА_9 добровільно видав належні йому мобільні телефони та грошові кошти задля завчасного зняття слідчим усієї необхідної інформації в рамках даного кримінального провадження під час обшуку. Більше того, в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею не виносилось жодної ухвали про надання дозволу про обшук, в котрій могло б бути якесь застереження про відшукання будь яких мобільних телефонів або грошових коштів

Крім цього, 21.03.2025 року захисник гр. ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 звернувся до слідчого у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_3 із клопотанням про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, надання інформації, про проведення слідчих, процесуальних дій, проведення огляду майна та його повернення підозрюваному під відповідальне зберігання. Зокрема, у своєму клопотання слідчому захисник просив надати інформацію про те, чи проведено огляди майна (речей/предметів) у кримінальному провадженні №0000031 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025р. вилученого у гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / співробітниками поліцііУСБУ у останнього в ході проведення обшуку за адресою проживання/роботи останнього, тощо.

У випадку не здійснення, то провести огляд майна (речей/предметів) у кримінальному провадженні №0000031 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025р. вилученого у гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 співробітниками поліцїї/СБУ у останнього в ході проведення обшуку за адресою проживання/роботи останнього, тощо ТА повернути таке майно останньому під відповідальне зберігання (власнику/фактичному користувачу) або його захиснику - адвокату ОСОБА_12 після проведення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні №0000415 зняття інформації, що міститься у вказаних об`єктах.

Як зазначає захисник станом на день подання клопотання, жодної письмової відповіді на таке клопотання адвоката - від слідчого не надійшло.

На підставі договору про надання правничої (правової) допомоги на здійснення захисту інтересів гр. ОСОБА_5 , керуючись п. 14 ч. 1 ст. 42, ч. 5-6 ст. 46, 170-174, ч. 2 ст. 221 КПК України в рамках вищевказаного кримінального провадження та подальшого уникнення можливого порушення прав останнього, адвокат просить: розглянути без їх участі вищевказану справу (арешт мобільних телефонів та грошових коштів) №308/4139/25 за клопотанням слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області (старшого слідчої групи/начальника відділу), майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025р. відносно гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовити у задоволенні такого клопотання слідчого, повернути таке майно останньому під відповідальне зберігання (власнику/фактичному користувачу) або його захиснику - адвокату ОСОБА_10 після проведення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні №0000415 зняття інформації, що міститься у вказаних об`єктах.

За вказаних обставин, а саме подання сторонами кримінального поводження заяв про розгляд клопотання за їх відсутності, слідчий суддя вважає за можливе, проводити розгляд без участі вказаних осіб оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

Слідчим суддею, встановлено, що досудовим розслідування встановлено, що відділенням розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 10.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України.

20.03.2025 о 18 годині 27 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.03.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином повідомлено про підозру: у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

У ході затримання у ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України 28.02.2025 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 14 pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5» IMEI: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та грошові кошти у сумі 12500 гривень.

Постановою слідчого від 31 березня 2025 року, вказані виявлені та вилучені речі визнано речовими доказами.

Ініціюючи клопотання сторона захисту вказує як на мету застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження: збереження речових доказів та забезпечення відшкодування завданих збитків та забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

Слідчий суддя врахує зазначену слідчим у клопотанні мету з якою він просить накласти арешт на вилучене майно, а саме забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні зокрема огляду мобільних телефонів на предмет інформації що має значення для даного кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті а саме з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Варто зазначити, що згідно заяви наданої слідчим, на вилучених у підозрюваного ОСОБА_5 телефонах наявні паролі логічного захисту. При цьому відомості про те, що власником надано добровільно паролі у матеріалах клопотання відсутні.

Щодо доводів захисника про добровільність надання при затримання ОСОБА_5 , телефонів та грошей, ним не зазначено про надання паролів до телефонів.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч.3 ст. 369-2 КК України, передбачає, покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покарання.

Разом із тим, слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що: у даному кримінальному проваджені відсутні потерпілі відомості щодо того, що діями підозрюваного завдано матеріальних збитків, та що у рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов у матеріалах клопотання відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди,- арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Таким чином слідчий суддя вважає, що підстав для накладення арешту на майно , саме з метою: забезпечення відшкодування завданих збитків немає.

Щодо доводів захисника, про те, що в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею не виносилось жодної ухвали про надання дозволу про обшук, в котрій могло б бути якесь застереження про відшукання будь яких мобільних телефонів або грошових коштів.

Слід зазначити, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт було вилучено саме під час затримання підозрюваного, а не під час проведення обшуку. Вказане підтверджується протоколом затримання.

Щодо клопотання захисника про повернення майна підозрюваному під відповідальне зберігання (власнику/фактичному користувачу) або його захиснику, після проведення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні №0000415 зняття інформації, що міститься у вказаних об`єктах:

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що в рамках розгляду клопотання про арешт майна питання про повернення майна після проведення необхідних слідчих дій із таким не є предметом розгляду.

Разом із тим, згідно ст. 220 КПК України, сторона захисту, може звернутися із відповідним клопотанням до слідчого/прокурора у даному кримінальному провадженні, та відповідно їх дії та бездіяльність можуть бути оскаржені відповідно до ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зазначити, що згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку майно на яке прокурор просить накласти арешт вилучено під час затримання підозрюваного 20.03.2025. Клопотання датовано 21.03.2025 надійшло до суду 26.03.2025 поштовим зв`язком. Так згідно поштової відмітки , лист із клопотанням прийнято до відправки 21.03.2025.

Слідчий суддя вважає що вказане свідчить про дотримання прокурором строків передбачених КПК України, для звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання лопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 10.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,- задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone 14 pro» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5» IMEI: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 та грошові кошти у сумі 12500 гривень.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1