Справа № 192/383/25
Провадження № 1-в/192/142/25
Ухвала

Іменем України

05 березня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про застосування до нього ч. 2 ст. 74 КК України, засудженого

08.12.2021 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, просить переглянути його вирок за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та застосувати до нього ч. 2 ст. 74 КК України.

Засуджений також подав заяву, за змістом якої просив розглянути вказане питання без його участі.

Від прокурора до суду надійшло клопотання, прокурор просить звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.12.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна 23.10.2010 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просить без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 08 грудня 2021 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_3 19.10.2020 вчинив крадіжку майна на суму 3100 грн, 23.10.2020 на суму 1256,00 грн, 17.11.2020 на суму 2380,67 грн та 28.11.2020 грабіж на суму 1025,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2102 гривня, отже сума податкової пільги складає 1051 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2102 грн (1051 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_3 майна 19 жовтня 2020 року на суму 3100 грн та 17 листопада 2020 року була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість викраденого ОСОБА_3 майна 23 жовтня 2020 року на суму 1256 грн була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а саме за крадіжку 23 жовтня 2020 року майна на суму 1256 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, його дії за цим епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, то суд доходить висновку, що засудженого потрібно звільнити від покарання за це кримінальне правопорушення.

Щодо звільнення ОСОБА_3 від покарання за вчинення грабежу на суму 1025,00 грн, то суд зазначає, що враховуючи, що для кваліфікації дій особи за ст. 186 КК (грабіж) розмір викраденого майна значення не має, то зміни до ст. 51 КУпАП, які набули чинності в частині визначення розміру вартості викраденого майна, не виключають злочинність вказаного діяння.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком 08.12.2021 Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна 23 жовтня 2020 року майна на суму 1256,00 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1