Справа № 365/825/24
Номер провадження 1-кп/365/65/24
В И Р О К

Іменем України

18 грудня 2024 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 кримінальне провадження № 0001989 від 11.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Супоївка Яготинського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працездатного, тимчасово офіційно непрацюючого, військовозобов`язаного, неодруженого, який неповнолітніх дітей на утримання не має, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд вважає встановленим, що 10.08.2024 приблизно о 15 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 1.5 ПДР, відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п. 2.1 а) ПДР, відповідно до якого «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі у зв`язку з чим своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки виникнення небезпеки для руху у виді ями на дорозі, рухаючись між с. Щасливе та с. Стара Оржиця в напрямку с. Стара Оржиця Броварського району Київської області (приблизно за 1,2 км від с. Стара Оржиця), в порушення вимог п. 12.3 ПДР, яким встановлено, що «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», допустив наїзд керованого ним транспортного засобу у вибоїну на проїзній частині, після чого втратив керованість транспортного засобу з подальшим з`їздом у правий кювет по напрямку руху, де відбулося зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини та тазу у вигляді переломів кісток тазу та ушкодження внутрішніх органів, з розвитком тромбоемболії та шоку, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в КНП «Броварська БКЛ».

Пасажир автомобіля «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому 2-3-го пальців лівої кисті, перелому основи 1-ої п`ясної кістки лівої кисті, перелому правої стегнової кістки, які відповідно до висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Пасажир автомобіля «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому поперечних відростків зліва 1-4-го поперекових хребців, які відповідно до висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 2.1 а), 12.3 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 та спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

У судове засідання потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, направили до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутність, претензій до обвинуваченого не мають, щодо призначення міри покарання покладаються на розсуд суду, але просили не позбавляти його волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 10.08.2024 він їхав на своєму автомобілі «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з футболу з м. Яготин через селище Згурівка у с. Стара Оржиця. В автомобілі крім нього було ще п`ять пасажирів, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Швидкість автомобіля була приблизно 70-80 км/год. Він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, взагалі, всі, хто був в автомобілі були тверезі. Посвідчення водія він не отримував, друзі навчили його керувати транспортним засобом. Правила дорожнього руху читав, їхав із пристебнутим ременем безпеки. Назустріч руху його автомобіля рухалася вантажівка, яка обминала яму і трішки виїхала на смугу руху його автомобіля. Для уникнення зіткнення з вантажним автомобілем він прийняв правіше, але там була вибоїна, яку він не побачив, в результаті чого допустив наїзд у неї лівим заднім колесом автомобіля, яке розірвало, та втратив керованість автомобіля. Він намагався вирулити, однак автомобіль занесло на узбіччя, з якого занесло у кювет, де відбулося зіткнення з деревом. Внаслідок зіткнення автомобіль зупинився і перевернувся на лівий бік. Він намагався вилізти з автомобіля і допомогти друзям. Швидка допомога, яка приїхала на місце ДТП, завезла всіх у лікарню для надання медичної допомоги. У судовому засіданні щиро розкаявся, засуджує свої дії, шкодує з приводу наслідків ДТП, просив вибачення у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , просив не позбавляти його волі.

З наведеного вище вбачається, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення, за згодою обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом не досліджувались.

Враховуючи позицію обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 та спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), є осудним і підлягає покаранню за його вчинення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки із встановлення обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, він неодноразово просив вибачення у неї, не хоче йому «калічити» життя.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що не має ніяких претензій до обвинуваченого, ОСОБА_6 неодноразово вибачався, кається у вчиненому, допомагає йому у всьому, кожного дня цікавиться станом його здоров`я. Просив не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 у судовому засіданні просив при вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому врахувати, що обвинувачений не оспорює кваліфікацію та фактичні обставини справи, визнає свою вину повністю, щиро розкаюється, має молодий вік, має позитивні характеристики за місцем проживання, до відповідальності не притягувався, врахувати висновок органу пробації, ставлення потерпілих до вчиненого злочину, які не наполягають на реальному позбавленні волі, призначити покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого та застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений не має такого права.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , який підлягає покаранню, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчиненим з необережності, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, нарікань з боку сусідів про порушення громадського порядку не зафіксовано, піклується та допомагає своїм батькам, тривалий час займається спортом (а.с. 101,109); має багато грамот та подяк за участь у змаганнях (а.с. 110-123); має постійне місце реєстрації та проживання (а.с. 101); має молодий вік (а.с. 95-97); за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався (а.с. 99); раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 100).

З висновку досудової доповіді Бориспільського районного відділу № 3 ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, яку суд бере до уваги, вбачається, що фактори, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим враховуючи його криміногенні потреби відсутні, орган пробації вважає, що обвинувачений може досягти виправлення без ізоляції від суспільства, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній (а.с. 66-69).

На підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки застосування інших менш суворих покарань не досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від 24 травня 2018 року, Верховний суд вказав, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом застосовуючи ст. 69 КК України.

При вирішенні питання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, судом враховано позицію прокурора та потерпілої сторони, а також висновок органу пробації.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, з урахуванням загальних засад призначення покарання, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, встановити іспитовий строк та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки вбачається, що його виправлення можливе без відбування покарння та ізоляції від суспільства.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, покарання передбачене санкцією даної статті у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують відповідальність та відсутність обтяжуючих покарання обставин, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке захисник обвинуваченого просив не застосовувати до обвинуваченого, то суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій обвинуваченого, який керує транспортним засобам, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, а також те, що вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення, що узгоджується із позицією ВС, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати за залучення експертів у загальному розмірі 12873 гривень 76 копійок (висновок експерта № СЕ-19/111-24/46938-ІТ від 17.09.2024 - 3786 гривень 40 копійок, висновок експерта № СЕ-19/111-24/49394-ІТ від 24.09.2024 - 5300 гривень 96 копійок, висновок експерта № СЕ-19/111-24/49592-ІТ від 12.09.2024 -3786 гривень 40 копійок) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Речовий доказ: легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який залишений на зберіганні на території майданчику тимчасового утримування транспортних засобів, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Семенівка, вул. Піщана, 15, повернути фактичному користувачу ОСОБА_6 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2024 на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у фактичному користуванні ОСОБА_6 із забороною його відчуження, розпорядження та користування - скасувати.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 124, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів у загальному розмірі 12873 гривень 76 копійок (висновок експерта № СЕ-19/111-24/46938-ІТ від 17.09.2024 - 3786 гривень 40 копійок, висновок експерта № СЕ-19/111-24/49394-ІТ від 24.09.2024 - 5300 гривень 96 копійок, висновок експерта № СЕ-19/111-24/49592-ІТ від 12.09.2024 -3786 гривень 40 копійок).

Речовий доказ: легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який залишений на зберіганні на території майданчику тимчасового утримування транспортних засобів, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Семенівка, вул. Піщана, 15, повернути фактичному користувачу ОСОБА_6 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2024 на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у фактичному користуванні ОСОБА_6 із забороною його відчуження, розпорядження та користування - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуюча суддя ОСОБА_1