Справа № 944/287/24
Провадження №1-кп/944/795/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові, розглянувши обвинувальний акт та угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 21.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терновиця, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, українця, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , який будучи позбавлений права керувати транспортним засобом згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області, справа №944/5818/22 від 11.01.2023, близько 20 год. 00 хв., 20.11.2023 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (в крові 0,48 проміле), керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у межах населеного пункту м. Новояворівськ, в напрямку до м. Львів, поблизу ТСЦ МВС України № 4647, що за адресою м. Новояворівськ, вул. Зелена З, Яворівського району, Львівської області, порушив чинні вимоги ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з подальшими змінами та доповненнями, а саме: 2.3 (б, д), 2.9 (а), 1.1. розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на зустрічну смугу руху, де в подальшому зіткнувся із попутнім автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , після чого, автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 зіткнувся із зустрічним автомобілем марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 який рухався по зустрічній смузі руху по зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: забою головного мозку легкого ступеня, крововиливу над твердою мозковою оболонкою у скроневій ділянці зліва, перелому виличної дуги зліва, забійної рани лобної ділянки, перелому верхнього суглобового відростка шостого шийного хребця справа, закритого внутрішньо суглобового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки, які за ознакою тривалого розладу здоров`я (більш як 21 день) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В підготовче судове засідання представлено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в якій, зокрема, зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті, частини статті Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної та моральної шкоди, яка відшкодована обвинуваченим ОСОБА_4 добровільно в повному обсязі, зазначене підтверджено у судовому засіданні обвинуваченим та потерпілим. Потерпілий не має жодних претензій до обвинуваченого щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Сторони узгодили міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, у вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що він цілком розуміє характер інкримінованого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 286-1 КК України, розуміє надані йому законом права і наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано, якщо угода про примирення буде затверджена, просив затвердити вказану угоду.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що йому цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, та просив затвердити зазначену угоду, вважаючи, що визначене нею покарання є достатнім для обвинуваченого, який моральну та матеріальну шкоду відшкодував потерпілому добровільно в повному обсязі.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив наведені в угоді обставини, заперечив проти її затвердження в частині узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані вірно. Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, та наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що угода відповідає закону, вимогам КПК України, КК України.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд, перевіривши угоду встановив, що вона складена відповідно до вимог ст. 471 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують прав свобод чи інтересів сторін або інших осіб, узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Постановляючи даний вирок судом також враховуються рекомендації викладені в п.12 постанови пленуму Вищого спеціалізованогосуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 № 13, згідно з якими :

Сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове.

Виходячи з викладеного, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали провадження, приймаючи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного (який до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно), суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами основного покарання у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Питання про речові докази належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо скасування арешту майна відповідно до ст. 174 КПК України.

У провадженні наявні документально підтверджені витрати на залучення експерта, питання щодо яких належить вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 475, 476 КПК України, ст.289 КК України, суд,

у х в а л и в:

затвердити угоду про примирення від 16.12.2024, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 21.11.2023 за ч.1 ст.286-1 КК України, укладену між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2023 на автомобіль марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 є ОСОБА_4 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2023 на автомобіль марки «АUDІ Q7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_6 - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 є ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього.

Речовий доказ - автомобіль марки «АUDІ Q7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_6 - залишити у володінні останнього.

Речовий доказ - автомобіль марки «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 є ОСОБА_7 , арешт на який скасовано ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 - залишити у володінні останнього.

Речовий доказ медичну картку стаціонарного хворого № 97591 на імя ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 19 арк повернути ВП лікарні святого Пантелеймона КПН «Перше територіальне об`єднання міста Львова».

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 22 718,40 грн зокрема: судової інженерно - транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/24283-ІТ від 12.12.2023, що становить 3 786,40 грн; судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/24279-ІТ від 12.12.2023, що становить 3 786,40 грн; судової інженерно - транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/24282-ІТ від 12.12.2023, що становить 3 786,40 грн; судової інженерно - транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/24286-ІТ від 14.12.2023 що становить 7 572,80 грн; судової інженерно - транспортної експертизи № СЕ-19/114-24/72-ІТ від 05.01.2024, що становить 3 786,40 грн.

Вирок суду може бути оскаржений в порядку та з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1