ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0001322 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч Миргородського району, Полтавської області, громадянин України, українець, із вищою освітою, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту затримання, а саме з 07 травня 2023 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у виді тримання під вартою залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 400000 (чотириста тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 400000 (чотириста тисяч) грн.

Вироком вирішено питання арешту майна та речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 07.05.2023, приблизно о 20.00 годині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час словесної суперечки із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, наніс потерпілому ОСОБА_12 численні удари кулаками обох рук в ділянку обличчя та голови (точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено), внаслідок чого останній впав спиною на підлогу вкриту ламінатом. Після чого ОСОБА_10 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс численні удари кулаками обох рук в ділянку обличчя та голови потерпілого (точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено), чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забійної рани губи котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень що спричинили короткотривалий розлад здоров`я; зламу носової перетинки; закритої черепно мозкової травми що супроводжувалась травматичними крововиливами, що призвели до розвитку набряку головного мозку, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент його заподіяння і в даному конкретному випадку (в період з 21 год. по 22 год.) 07.05.2023 (точного часу не встановлено) призвели до смерті ОСОБА_12 .

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи кваліфікації своїх дій, зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. ОСОБА_10 зазначає, що призначаючи покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що він є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті вчиненого злочину, сам викликав швидку допомогу, є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, добровільно пішов захищати свою країну по мобілізації. Перед потерпілими попросив вибачення, частково відшкодував завдану шкоду. Має міцні соціальні зв`язки, має батька, маму та малолітню дитину. На обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері не перебуває. По місцю утримання під вартою у ДУ «Луцький слідчий ізолятор» характеризується виключно з позитивної сторони. Обвинувачений вказує, що зазначені обставини дозволяють застосувати до нього менш суворе покарання. Просить вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2023 в частині призначеного покарання змінити та застосувати положення ст. 69 КК України, призначити більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 зазначає, що доводи про підстави зміни вироку, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_10 є необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування ОСОБА_10 та захисника, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України, прокурора, потерпілої та представника потерпілої, які апеляційну скаргу заперечили та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Вирок суду в частині фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, сторонами кримінального провадження не оскаржено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок його надмірної суворості та щодо наявності підстав для застосування положень ст.69 КК України, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому в повному обсязі виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджувався, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується негативно.

Суд першої інстанції до обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відніс повне визнання своєї провини, щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння і це не оскаржується в апеляційній скарзі.

Також суд взяв до уваги позицію потерпілих у кримінальному провадженні, які просили призначити обвинуваченому ОСОБА_10 суворе покарання.

З цих підстав суд вважає, що обрана судом міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_10 нових кримінальних правопорушень. Окрім того, ОСОБА_10 призначено мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Враховуючи в сукупності всі обставини апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, призначене в межах мінімального строку покарання передбаченого вищевказаним кримінальним законом.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді