Провадження № 1-кс/344/8848/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , яке погодженого з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000080 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, 16.12.2024р., за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням від 11.12.2024р., в обґрунтування якого покликався на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Нагляд за здійсненням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що у квітні 2024 приблизно о 10 год 00 хв ОСОБА_8 , звернувся до свого знайомого, який є працівником Косівської ЦРЛ ОСОБА_9 за консультацією, оскільки мав намір, пройти обстеження, у зв`язку з проблемами із серцем.

У ході розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 , що йому необхідно звернутися до його батька ОСОБА_4 , який працює у обласній клінічній лікарні Івано-Франківська, а саме у кардіологічному відділенні та повідомив, що надасть його номер телефону своєму батькові.

Цього ж дня, до ОСОБА_8 зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_4 та повідомив, що може надати консультацію та те, що ОСОБА_8 необхідно прибути до обласної клінічної лікарні Івано-Франківська за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Федьковича, 91, на що останній погодився.

Надалі, ОСОБА_8 прибув за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Федьковича, 91, де мала місце зустріч, із ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_4 , що у нього наявні захворювання серця, а також має намір пройти обстеження задля встановлення придатності до військової служби.

В цей час, ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті одержання неправомірної вигоди для себе та невстановлених посадових осіб Івано-Франківського міського бюро медико-соціальної експертизи, повідомив ОСОБА_8 , що він може вирішити питання із посадовими особами Івано-Франківського міського бюро медико-соціальної експертизи щодо визнання його непридатним до військової служби у Збройних Силах України та встановлення останньому ІІІ групи інвалідності.

Після цього, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_8 , що задля встановлення групи інвалідності, останньому необхідно пройти лікування у медичних закладах, отримати відповідні виписки про проходження стаціонарного лікування, а також вказав на те, що він може посприяти у виготовленні фіктивних медичних документів за умови надання на його користь неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США за кожну фіктивну виписку із стаціонарного хворого, на що останній погодився.

Надалі, у період із 09.05.2024 по 27.09.2024 дотримуючи заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_4 , залучив медичних працівників задля виготовлення фіктивних медичних документів (довідок), для ОСОБА_8 , за результатами, яких виготовлено виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 2638/2024 від 09.05.2024, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 17240/2024 від 13.06.2024, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №4765 від 05.07.2024, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №24296/2024 від 22.08.2024 та виписку із медичної карти стаціонарного хворого №30512/2024 від 27.09.2024.

За вказаний період часу, ОСОБА_4 , за сприяння у виготовленні фіктивних виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 2638/2024 від 09.05.2024, № 17240/2024 від 13.06.2024, №4765 від 05.07.2024, №24296/2024 від 22.08.2024, №30512/2024 від 27.09.2024 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 3900 доларів США.

27.11.2024 о 18 год 32 хв ОСОБА_4 , діючи умисно, та спільно із ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого та невстановлених посадових осіб Івано-Франківського міського бюро медико-соціальної експертизи збагачення, маючи корисливий мотив, виступаючи пособником, в ході телефонної розмови повідомив

ОСОБА_8 про необхідність передачі йому 6000 доларів США для прийняття комісією Івано-Франківського міського бюро медико-соціальної експертизи рішення про призначення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності.

28.11.2024 о 11 год 16 хв ОСОБА_8 прибув за адресою: м. Івано-Франкіськ, вул. Євгена Коновальця, 221 (територія торгового центру «Велмарт») та на вимогу ОСОБА_4 пересів в автомобіль марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 , де у ході зустрічі ОСОБА_4 роз`яснив ОСОБА_8 , що його документи вже на розгляді та в найкоротші строки буде прийнято позитивне рішення з вказаного питання та висловив вимогу про передачу йому раніше обумовленої суми неправомірної вигоди на, що ОСОБА_8 передав йому частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 4000 доларів США та додав, що решту надасть по отриманню документів.

Надалі, 04.12.2024 о 17 год 54 хв ОСОБА_8 , перебуваючи поряд із Косівською ЦРЛ, що за адресою: Івано-Франківська область, м. Косів, провулок Шевченка, 27, виконуючи попередню вимогу ОСОБА_4 , передав другу частини неправомірної вигоди у сумі 2000 доларів США його сину ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про необхідність прибути 10.12.2024 о 08 год 00 хв до Івано-Франківського міського бюро медико-соціальної експертизи на засідання відповідної комісії, під час якої буде досліджено подані медичні документи, які були виготовлені за сприяння ОСОБА_4 , та на якому прийнято рішення про встановлення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності.

10.12.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 повідомлено підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

10.12.2024 у період часу з 17.43 год. по 20.53 год. органом досудового розслідування проведено обшук у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 .

В ході проведення обшуку у вказаному будинку вилучено наступне:

- грошові кошти у сумі 45 000 грн;

- грошові кошти у сумі 660 Євро;

- грошові кошти у сумі 23 077 доларів США.

Слідчий в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Володілець майна та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо задоволення такого клопотання та просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: грошові кошти в сумі 45 000 грн., 660 Євро та 23 077 доларів США, було вилучено 10.12.2024 у ході проведення обшуку у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 .

Згідно копії постанови старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 від 11.12.2024 року, майно, а саме: грошові кошти в сумі 45 000 грн., 660 Євро та 23 077 доларів США, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Слідчий додатково зазначив, що по коштах, які є предметом розгляду даного клопотання та які надавалися в т.ч. по контрольній закупці, проводяться слідчі (звірка), окрім того стаття передбачає конфіскацію майна підозрюваного за санкцією статті.

Адвокат власника майна зазначила те, що кошти які вилучені за адресою місця проживання підозрюваного належать дружині ОСОБА_10 , яка є ФОП та яка заявляла при проведенні обшуку, що кошти є іі особисті.

Допитана як свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду надала пояснення, що вона є ФОП та вказала, що стосовно вилучених під час обшуку та визнаних речовим доказом коштів в сумі 660 Євро та 23 077 доларів США, є її власністю. Щодо коштів в сумі 45 000 грн., які також визнані речовими доказами, то вони їй не належать, а є особистими коштами її матері, яка передала їй на зберігання.

Однак, оскільки органом досудового розслідування ще проводяться негласні слідчі дії, частина проведених слідчих дій є ще не розтаємнені, в яких і буде встановлено причетність підозрюваного до інших епізодів, про що зазначено слідчим, то грошові кошти, які могли бути неправомірно отримані саме підозрюваним, який перебуває в шлюбі з дружиною та їх дохід чи інші прибутки є спільною сумісною власністю, слідчий суддя вважає, що на даній стадії клопотання є обгрунтованим. Окрім того, подані свідком (дружиною підозрюваного) звіти в податкову службу щодо підприємницької діяльності за 2022р. та 2023р., де відображено дохід (близько 5 млн.грн.) не дають можливість слідчому судді розмежувати збережені сімєю кошти та приналежність їх саме дружині чи чоловіку. Доказів придбання валюти та в якому періоді таке відбувалось саме свідком, не подано до клопотання.

Звідси, підстав для відмови щодо арешту коштів знайдених у приміщеннях у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 , які визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя не вбачає. Пояснення сторони захисту, підозрюваного та свідка не впливають на висновок слідчого судді. Водночас, арешт майна може бути скасовано у встановленому КПК України порядку.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт слідчий, погоджене прокурором, а саме: грошові кошти в сумі 45 000 грн., 660 Євро та 23 077 доларів США, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000080 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на вилучені 10.12.2024 в ході проведення обшуків грошові кошти в сумі 45 000 грн., 660 Євро та 23 077 доларів США, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11