УХВАЛА

Справа № 569/7423/24

1-кс/569/8651/24

22 листопада 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, власником якого є ОСОБА_5 , а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та позбавити останнього та будь яких осіб, які мають відношення до вказаного майна можливості відчужити, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

В обґрунтування клопотання вказав, що групою слідчих слідчого управління ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 13.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 240-1 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що група осіб за попередньою змовою, в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97-ВР від 18.11.1997, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, організував групу осіб, метою діяльності якої стало вчинення тяжких злочинів проти довкілля, пов`язаних з придбанням, зберіганням, перевезенням та збутом бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Реалізуючи умисел, ОСОБА_6 , до злочинної діяльності залучив своїх знайомих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , які скуповували та продавали бурштин сирець законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

Встановлено що ОСОБА_6 у власному користуванні мав у власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та в подальшому з метою неможливості конфіскації майна пісял проведення обшуків 07.12.2023 та вилучення бурштину сирцю, переоформив даний будинок на батька ОСОБА_5 .

08.11.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 240-1 КК України, яка передбачає конфіскацію майна.

Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 - судом може бути застосована конфіскація майна як виду покарання, відповідно до санкції статті Кримінального кодексу України, передбаченої ч. 2 ст. 240-1.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, ч. 4. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 7 ст.170 КПК України, арешт майна може передбачати заборону користуватись та розпоряджатись арештованим майном. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном застосовуються у випадках, коли їх незастосування може привести до зникнення, втрати, пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Санкцією ч.2 ст.240-1 КК України передбачено покарання на строк від чотирьох до семи років з конфіскацією майна.

Як убачається із п.7 ч.2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Враховуючи, те що слідчим доведено, що з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, за таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_5 майно.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_5 , а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та позбавити останнього та будь яких осіб, які мають відношення до вказаного майна можливості відчужити, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_10