Справа № 165/1878/20 Провадження №11-кп/802/178/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000118 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 та заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2024року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Низкиничі, Іваничівського району, Волинської області, громадянин України, з базовою загальною професійною освітою, не одружений, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07.08.2019 за ч.1 ст.189, ч.2 ст.189, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим терміном строком 1 рік 6 місяців,

засуджений за ч.2 ст.186 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07 серпня 2019 року 3 роки позбавлення волі, остаточно визначено до відбування обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання за даним вироком постановлено обчислювати обвинуваченому ОСОБА_8 з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винний та засуджений за те, що він будучи неповнолітнім, 02.02.2020 близько 03 години, перебуваючи поруч з гаражем № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Ресора» по вул. Княгині Ольги м. Нововолинська, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував до потерпілої ОСОБА_13 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме наніс потерпілій ОСОБА_13 кілька ударів долонями по обличчю, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді осаднення в ділянці перенісся та кінчика носа, в ділянці спини та обох колінних суглобів, синець навколо лівого ока, крововилив в білочну оболонку, синці в верхній третині лівого плеча та по задній поверхні верхньої третини правого плеча, що згідно висновку судово- медичної експертизи № 35 від 14.02.2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та відкрито, шляхом ривка з руки потерпілої ОСОБА_13 викрав мобільний телефон марки "XiaomiRedmi 8 Sapphire" imeil: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 , вартістю 2666,67 грн., із сім-картою оператора стільникового зв`язку "Київстар", що не представляє матеріальної цінності для потерпілої та карткою пам`яті формату micro SD марки «Kingston» об`ємом 8 Гб, вартістю 76,67 грн. та чохлом до мобільного телефону вартістю 90 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 2833,34 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідальність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що обвинувачений вину свою не визнав, суду показав, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення. Зазначає на те, що ОСОБА_8 дійсно відпочивав у нічному клубі «Меридіан» і там відпочивала потерпіла, однак будь-яких тілесних ушкоджень він їй не наносив та мобільний телефон не викрадав. Вказує на те, що показання потерпілої є суперечливими та не узгоджуються з іншими матеріалами справи. Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого вважає вирок суду незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що місцевий суд мав до покарання, призначеного за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нововолинського міського суду від 08.08.2019, визначивши її розмір у виді позбавлення волі на строк 1 місяць, а не 3 роки позбавлення волі. Посилається на те, що до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з 09.07.2020 до 09.09. 2020, строк якого відповідно до ч.7 ст.72 КК України підлягає зарахуванню до строку покарання у виді позбавлення волі виходячи із співвідношення, що три дні цілодобового арешту відповідають одному дню позбавлення волі, однак строк цілодобового домашнього арешту судом першої інстанції не зараховано ОСОБА_8 у строк покарання у виді позбавлення волі. Просить вирок суду змінити, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07 серпня 2019 року, у виді позбавлення волі на строк 1 місяць, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнання у виді цілодобового домашнього арешту з 09.07.2020 по 09.09.2020 з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту. У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого, його законного представника та захисника, які апеляційну скаргу сторони захисту підтримували, а апеляційну скаргу прокурора заперечували, просили скасувати вирок суду та закрити провадження у справі, думку прокурора, яка апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримувала, а апеляційну скаргу захисника заперечувала, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно правил ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції були дотримані.

Приписами статті 392 КПК України регламентовано, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження і які досліджені місцевим судом відповідно до ст.94 КПК України.

Тому твердження захисника про те, що стороною обвинувачення не надано беззаперечних і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими і спростовуються сукупністю наявних у матеріалах провадження доказів.

Так, в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та показав, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення. Вказав, що він дійсно 02.02.2020р. відпочивав у нічному клубі «Меридіан» і там відпочивала потерпіла ОСОБА_13 , однак будь-яких тілесних ушкоджень він їй не наносив і мобільний телефон у неї не викрадав. Пояснив, що мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_13 він знайшов неподалік нічного клубу «Меридіан» на відстані 500-700 м. від нічного клубу, і пізніше вказаний телефон він продав ОСОБА_14 .

Допитана у місцевому суді потерпіла ОСОБА_13 , суду показала, що вона із подругою свідком ОСОБА_15 прийшла 01.02.2020р. до нічного клубу «Меридіан», де танцювала, зокрема і з обвинуваченим ОСОБА_8 . ОСОБА_16 весь час поки вони були в «Меридіані» підходив до них. Також останній танець перед закриттям нічного клубу вона танцювала із обвинуваченим ОСОБА_8 , з яким вийшла на вулицю з «Меридіану». Коли виходила з нічного клубу «Меридіан», перед його закриттям, то вона була одягнута у світлу кофту, без куртки. Вказала, що вона не пам`ятає як саме вона дійшла до гаражів, а пам`ятає вже події, які відбулися між гаражами, а саме як вона лежала на землі, без верхнього одягу (без куртки), а ОСОБА_8 сидів на ній зверху та бив її долонями по обличчю та душив, казав «Не кричи бо буде гірше». ОСОБА_8 заволодів її телефоном "Xiaomi Redmi", який вирвав у неї з рук. Також вказала, що та особа, з якою вона вийшла на вулицю з нічного клубу «Меридіан» і та особа, яка її била за гаражами та заволоділа її телефоном це одна і та ж особа обвинувачений ОСОБА_8 , якого вона впізнала по голосу під час проведення із нею слідчої дії - впізнання по голосу.

Будучи допитаним місцевим судом свідок ОСОБА_15 суду показала, що 01.02.2020р. близько 24:00год. вона разом із потерпілою ОСОБА_17 пішли у нічний клуб «Меридіан», де вживали спиртні напої, танцювали та спілкувалися з різними людьми. Вона була одягнута в чорному одязі, а потерпіла ОСОБА_18 була одягнута в штани, світлу кофту та чорну куртку-пальто. Також вони спілкувалися з обвинуваченим ОСОБА_8 . Він декілька раз до них підходив, коли вони танцювали та ставав до них у коло танцювати. Вона бачила, як ОСОБА_19 з кимось із хлопців танцювала останній танець перед закриттям нічного клубу, але хто це був вона не бачила. Коли ОСОБА_20 запросили на останній танець, то вона зняла з себе свою куртку та залишила її на стільцях. Коли вона вийшла з нічного клубу «Меридіан» ОСОБА_21 на вулиці не було, де була ОСОБА_19 вона не знала, а тому пішла додому. Коли йшла додому то телефонувала до ОСОБА_21 більше 5-ти разів, однак телефон не відповідав. Вона подумала, що ОСОБА_19 гуляє з тим хлопцем, з яким танцювала останній танець. Зранку її розбудила ОСОБА_19 , вона була налякана, заплакана із синцем під оком і повідомила, що її побили і викрали мобільний телефон. Говорила, що хто її побив вона не бачила, але чула його голос і може його впізнати по голосу. Також повідомила, що вона вирвалася та втікала від нападника, забігла у під`їзд будинку і її до себе у квартиру забрала незнайома жінка і дала їй телефон щоб ОСОБА_19 зателефонувала до мами. Також підтвердила, що під час проведенні із нею впізнання, вона впізнала ОСОБА_22 , як особу, яка з ними в той танцювала в нічному клубі «Меридіан» . Також вказала, що після цих події вона зустрічалася із обвинуваченим ОСОБА_8 , який говорив, що це не він напав на ОСОБА_20 і викрав телефон.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_23 суду показав, що він разом із обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_24 були в нічному клубі «Меридіан», до них підійшли дві дівчини, одна з темним волоссям, а інша із світлим. ОСОБА_8 почав з ними спілкуватися. Танцював із тією дівчиною, що мала світле волосся - потерпілою ОСОБА_13 . Пізніше, вони разом із ними вийшли з нічного клубу «Меридіан». ОСОБА_16 вийшов із потерпілою ОСОБА_13 , яка його взяла за руку і потягнула в сторону, а він з ОСОБА_25 пішов додому.

Допитаний місцевим свідок ОСОБА_26 суду показав, що в лютому 2020 року ОСОБА_8 запропонував йому купити мобільний телефон "Xiaomi Redmi" за 1200грн. ОСОБА_8 сказав, що телефон він знайшов. Однак, у нього не було коштів, щоб його придбати у ОСОБА_8 ОСОБА_8 запитав, чи не допоміг би він йому продати цей телефон. Він (свідок ОСОБА_26 ) подзвонив ОСОБА_14 і запропонував придбати телефон, на що останній погодився. Після чого ОСОБА_27 і ОСОБА_8 зустрілися в Нововолинську в центрі біля пам`ятника ОСОБА_28 де і відбулася передача телефону. Пізніше ОСОБА_27 йому повідомив, що цей телефон був викраденим і його у нього вилучили працівники поліції.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_29 суду показав, що до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_30 , та запитав, чи не бажає він придбати мобільний телефон. Коли вони зустрілися, то з`ясувалося, що телефон продає ОСОБА_8 . Це було 07 лютого 2020р. Це був телефон "Xiaomi Redmi". Він його придбав у обвинуваченого ОСОБА_8 за 1500грн.. Гроші за телефон він передав безпосередньо обвинуваченому ОСОБА_8 . Телефон був не на паролі. Однак виявилося, що цей телефон був викраденим, бо його у нього приблизно через два місяці вилучили працівники поліції. Також показав, що він переписувався із потерпілою ОСОБА_31 , яка писала, йому, що вона власниця телефону і просила його повернути.

Об`єктивність показань потерпілої та вказаних свідків також підтверджується рядом перевірених і досліджених в місцевому суді доказів, а саме:

- протоколом огляду предмету від 04.02.2020р., з якого вбачається, що було оглянуто оптичний DVD-R диск з відео файлами з камери спостереження, встановленої поруч з кафе «Меридіан» по вул. О.Пчілки, 33 м. Нововолинська від 02.02.2020р., вилучений 03.02.2020р. в ході проведення огляду місцевості по вул. О.Пчілки, 33, м. Нововолинська. При відкритті вказаних відеофайлів та їх перегляді в судовому засіданні встановлено, що події відбуваються на вулиці біля кафе «Меридіан» за адресою м. Нововолинськ, вул. О.Пчілки, 33, а саме: файл типу «Video File (.mp4)» - під назвою «3741-5531 розміром 255 МБ (268 105 730 байтів). При перегляді відеозапису встановлено, що запис відтворює загальний вид на вхід у кафе «Меридіан», що розташований по вул. О.Пчілки, 33, м. Нововолинська. Запис розпочинається о 02:37:41 годині 02.02.20, на ньому відображений вхід у кафе. Протягом запису чоловіки та жінки заходять кафе та виходять з нього, під`їжджають та від`їжджають автомобілі. О 02.48.45 з приміщення кафе виходять дівчина (Особа 1), одягнута у штанах та світлому светрі, яка у лівій руці тримає невеликий предмет. Разом з дівчиною вийшов чоловік (особа 2). одягнений у куртці довжиною до середини бедра, бейсболці та штанах. Даний чоловік йде праворуч дівчини, кладе їй руку на плече і вони разом йдуть по проїжджій частині, в напрямку збільшення нумерації будинків. До закінчення запису хлопець та дівчина не повертаються О 02:55:32 год. запис закінчується, а також постановою про визнання предметів речовим доказом та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 04 лютого 2020 року, з якого вбачається, що оптичний диски з відеозаписами з камери спостереження, встановленої поруч з кафе «Меридіан» по вул. О.Пчілки, 33 м. Нововолинська від 02.02.2020р., вилучений 03.02.2020р. в ході проведення огляду місцевості по вул. О. Пчілки, 33, м. Нововолинська визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, якими підтверджуються показання потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_15 , що потерпіла ОСОБА_13 виходила із нічного клубу «Меридіан» перед його закриттям без куртки у світлому светрі, а також показання потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_23 , що потерпіла ОСОБА_13 з нічного клубу «Меридіан» перед його закриттям виходила на вулицю разом з обвинуваченим ОСОБА_8 (т.1 а.к.п.94-96);

- протоколом огляду від 23.03.2020, з якого вбачається, що у свідка ОСОБА_29 було виявлено і вилучено мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 8 Sapphire" imeil: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 , який, як він пояснив ,він придбав у невідомого хлопця (т.1 а.к.п.101-102), протоколом огляду предмету від 23 березня 2020 року з якого вбачається, що було оглянуто мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 8 Sapphire" imeil: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 , який було вилучено у свідка ОСОБА_29 (т.1 а.к.п.103-105), а також постановою про визнання речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 24 березня 2020 року, з якої вбачається, що зазначений мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 8 Sapphire" imeil: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 , який було вилучено у свідка ОСОБА_29 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, якими підтверджуються показання свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_26 про те, що телефон марки "Xiaomi Redmi 8 Sapphire", який належить потерпілій ОСОБА_13 . ОСОБА_29 придбав у обвинуваченого ОСОБА_8 та який у нього пізніше вилучили працівники поліції, а також показання потерпілої ОСОБА_13 , що саме обвинувачений ОСОБА_8 02.02.2020 перебуваючи по вул. О. Пчілки м. Нововолинська поблизу нічного клубу «Меридіан» заволодів належним їй мобільним телефоном (т.1 а.к.п.101-106);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 березня 2020 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 серед пред`явлених їй для впізнання на фотознімках осіб впізнала під номером 3 обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка 02.02.2020 перебуваючи по вул. О.Пчілки м. Нововолинська поблизу нічного клубу «Меридіан» заволоділа належним їй мобільним телефоном та нанесла їй тілесні ушкодження (т.1 а.к.п.117-119).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 березня 2020 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених їй для впізнання на фотознімках осіб впізнала під номером 7 обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка в ніч 02.02.2020 перебуваючи по вул. О.Пчілки м. Нововолинська у приміщенні нічного клубу «Меридіан» танцював останній танець з потерпілою ОСОБА_13 перед закриттям нічного клубу (т.1 а.к.п.120-122).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за голосом від 25 травня 2020 року та відеозаписом зазначеної слідчої дії, який було переглянуто судом, з яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 серед пред`явлених їй для впізнання за голосом осіб, кожен з яких вимовляв фразу «Мовчи, чого ти кричиш, не кричи бо буде гірше» впізнала під номером 4 обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка 02.02.2020 перебуваючи по вул. О. Пчілки, м. Нововолинська поблизу нічного клубу «Меридіан» заволоділа належним їй мобільним телефоном та нанесла тілесні ушкодження (т.1 а.к.п.123-125);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 29 травня 2020 року та відеозапису зазначеної слідчої дії вбачається, що було проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_13 , з якого вбачається, що остання детально та послідовно вказала на обставини вчинення щодо неї обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином, місцевий суд вірно вважає показання потерпілої ОСОБА_13 , правдивими, вони є послідовними, такими, що узгоджуються із іншими доказами по справі.

Тому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи захисника про те, що показання потерпілої є суперечливими та не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

На думку апеляційного суду, судом правильно встановлені фактичні обставини кримінального провадження та зроблено обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у апеляційного суду сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції показання потерпілої та свідків, вважає логічними, послідовними, такими, що не містять істотних суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Тому місцевий суд обґрунтовано прийняв їх до уваги, та визнав їх достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив істотних процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій.

Незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковано правильно, а тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 не вчиняв даного кримінального правопорушення є безпідставними та не ґрунтуються на досліджених місцевим судом доказах.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч.2 ст.186 КК України, яке слід відбувати реально.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скаргзі захисника ОСОБА_9 , апеляційний суд не знаходить.

Щодо доводів прокурора про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання за ст.71 КК України неправильно встановив невідбуту частину покарання за попереднім вироком і не правильно зазначив її розмір у новому вироку, та те, що суд мав зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту, то вони є слушними.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, в період іспитового строку за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07.08.2019, а саме 02.02.2020.

Так, при застосуванні положень ст.71 КК України місцевий суд не вірно приєднав до покарання за ч.2 ст.186 КК України повністю невідбуте покарання за попереднім вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07.08.2019, визначивши розмір невідбутого покарання у виді 3 років позбавлення волі, оскільки призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі, з урахуванням ст.71 КК України місцевий суд мав до покарання, призначеного за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07.08.2019, визначивши її розмір у виді позбавлення волі на строк 1 місяць.

Таким чином, до покарання призначеного за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки за правилами ст.71 КК України суд першої інстанції повинен був приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 1 місяць.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань № 3342-ІХ від 23.08.2023, який набув чинності 28.03.2024, внесено зміни до ст. 72 КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту. Відповідно до ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Встановлено, що ОСОБА_8 ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 09.07.2020 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (з 09.07.2020 до 09.09.2020), строк якого відповідно до ч.7 ст.72 КК України підлягає зарахуванню до строку покарання у виді позбавлення волі виходячи із співвідношення, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Всупереч наведеному вище, строк цілодобового домашнього арешту судом першої інстанції не зараховано ОСОБА_8 у строк покарання у виді позбавлення волі, внаслідок чого допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду підлягає зміні.

За таких обставин, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07 серпня 2019 року 1 місяць позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Також, на підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення у виді цілодобового домашнього арешту з 09.07.2020 по 09.09.2020 з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення остаточного покарання змінити.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07 серпня 2019 року 1 місяць позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.7 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення у виді цілодобового домашнього арешту з 09.07.2020 по 09.09.2020 з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: