Справа № 286/393/25
У Х В А Л А

29.01.2025 м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суд Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене начальником Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове Залісся Бородянського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2025 року заступник начальника СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) Прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений час. 2) Не залишати місце проживання, що по АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години по 06:00 годину.

Мотивуючи тим, що пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, передбачено, окрім іншого, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 оголошено та на даний час проводиться загальна мобілізація.

Згідно з п. п. 2-6 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у редакції від 25.08.2010 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 724), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім інших, також мають військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. З ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

При цьому, ОСОБА_4 , діючи умисно, сприяв незаконному переправленні осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, 25 січня 2025 року в період часу з 8 до 13 години, ОСОБА_4 після попередньої домовленості з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою сприяння незаконному переправляння останніх через державний кордон, зустрівся з ними в селищі Бородянка Бучанського району Київської області.

В подальшому, ОСОБА_4 на власному автомобілі перевіз ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до квартири, що знаходиться в селищі Бородянка, Бучанського району, Київської області достовірна адреса якої досудовим розслідуванням не встановлена, де зазначені особи залишились до 10 години 26.01.2025, для подальшого перетину державного кордону даними особами поза прикордонним контролем.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 погодився здійснити перевезення даних осіб до державного кордону України з метою їх подальшого переправлення через державний кордон України, надаючи послуги щодо перевезення, тим самим сприяв вчиненню кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів перевезення, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, 26.01.2025 близько 10 години, на автомобілі марки «Audi» модель «Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 та погодився надати послуги з перевезення на прохання останнього, приїхав до попередньо визначеного останнім місця в селище Бородянка Бучанського району, Київської області, де ОСОБА_4 запропонував послуги з перевезення ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , посадивши їх до салону вказаного автомобіля.

В подальшому на даному автомобілі, під керуванням ОСОБА_9 , особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за визначеним ОСОБА_4 маршрутом, виїхали з селища Бородянка, Бучанського району, Київської області та направились до державного кордону України у напрямку с. Тхорин, Коростенського району, Житомирської області з метою незаконного переправлення через державний кордон України.

Однак, під час руху у напрямку с. Тхорин, Коростенського району, Житомирської області, на блок-посту, який розташованийй з північної околиця при в`їзді в с. Городець, Коростенського району, Житомирської області, автомобіль марки «Audi» модель «Q7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , цього ж дня о 13 год 30 хв було зупинено працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчиненому щодо кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Беручи до уваги вищевикладене, та те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, але від проведення досудового розслідування не ухиляється та сприяє досудовому розслідуванню; при цьому встановлено, що ОСОБА_4 в силу статті 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України визнає повністю, щиро розкаюється, усвідомлює скоєне, сприяє розкриттю кримінального правопорушення. Водночас, з метою контролю за належною поведінкою підозрюваного та ймовірними ризиками під час досудового розслідування щодо можливості повторного вчинення злочину, можливого ухилення від слідчих/процесуальних дій, вчинення тиску на свідків кримінального правопорушення, які останньому добре відомі, а також за-для забезпечення можливості з`являтися до слідчого, прокурора та суду виникає необхідність в обранні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби, у зв`язку з чим заступник начальника СВ просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав викладених в ньому.

Підозрюваний щодо застосування домашнього арешту не заперечував.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відомості про кримінальні правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 26.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про що свідчить витяг з ЄРДР. Вказані відомості внесені у зв`язку з тим, що до ВП №1 Коростенського РУП ГНП в Житомирській області надійшло повідомлення щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України на території Коростенського району Житомирської області.

27.01.2025 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

З протоколу допиту підозрюваного від 07.01.2025 року видно, що мало місце вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК).

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців та майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам іншим шляхом чи застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Водночас, домашній арешт як запобіжний захід полягає саме в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби, у зв`язку з чим, відсутня необхідність покладення на підозрюваного вказаного обов`язку, у зв`язку з чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 193, 194, 196, 492 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши йому залишати житло за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв..

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців, тобто не довше ніж до 29 березня 2025 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ст.181 ч.4 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1