Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/4/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №296/11281/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06.12.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, які рахувати з моменту затримання підозрюваного, тобто з 15год. 07хв. 04.12.2024 по 15год. 07хв. 03.02.2025 включно без визначення застави.

Строк дії ухвали до 15год. 07хв. 03.02.2025 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, а своїм рішенням змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що в межах досудового розслідування по кримінальному провадженні допитаний ОСОБА_8 , свідки, призначено ряд експертиз, а тому, будь-який правових підстав вважати, що ОСОБА_8 може вплинути на свідків немає, також останній ніяким чином не може вплинути на письмові докази чи на експерта. Крім того, хоча ОСОБА_8 не визнає вину в інкримінованому йому діянні, однак це є його конституційним правом на захист, способом захисту у кримінальному провадженні та не може розцінюватись як можливість ухилитись від відповідальності та ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, при цьому, ухвалою суду можуть бути встановлені обмеження що спілкування з окремими особами. Вважає, що наявність кримінальних проваджень, в яких вироки не набрали законної сили не можуть бути враховані при обранні запобіжного заходу. Звертає увагу, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, дружину та дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки останнього, що виключає ризики переховування від суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора який заперечив щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження №296/11281/24, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000898 від 03.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.6 п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що 02.12.2024 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, вступив з останнім, а також ОСОБА_11 у попередню змову, спрямовану на напад з метою заволодінням належним ОСОБА_12 майном та незаконним заволодінням його транспортним засобом.

З метою реалізації свого кримінально протиправного спільного умислу, 02.12.2024 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спільно прибули до місця проживання ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 .

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_10 , зайшли до вищевказаної квартири, а ОСОБА_10 залишився неподалік місця проживання потерпілого, де спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою попередження спільників у разі виникнення небезпеки викриття їх дій.

Натомість ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , реалізуючи спільний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого особами, які раніше вчинили розбій, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи спільно та попередньо узгоджено між собою та з ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні квартири потерпілого та погрожуючи останньому пневматичним пістолетом, почали вимагати у ОСОБА_12 грошові кошти, при цьому здійснюючи постріли в різні частини тіла потерпілого.

Проте, під час вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого, у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 .

Так, з метою подолання можливого опору потерпілого, за допомогою клейкої стрічки «скотч» ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зв`язали руки ОСОБА_12 та нанесли не менше п`яти проникаючих колото-різаних поранень в область лівого стегна з пошкодженням кровоносних судин, внаслідок яких останній загинув.

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_10 , заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 , а саме грошовими коштами в сумі близько 2000 доларів СТПА та ключами від автомобіля «ВАЗ 217230» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 .

Виконавши вищеописані дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вийшли з квартири потерпілого, після чого на належному ОСОБА_12 автомобілі марки та моделі «ВАЗ 217230», д.н.з НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_10 , який сів за кермо автомобіля, залишили місце вчинення злочину, таким чином незаконно заволодівши зазначеним транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в умисному вбивстві з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України 05.12.2024 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчої (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №296/11281/24, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , фактичні обставини їх вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

В свою чергу, як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є особливо тяжкими, санкції яких передбачають - позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, (п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України) та позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна (ч.4 ст.187 КК України).

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Крім того, у відповідності до матеріалів провадження, останній в попередньому неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, тобто за вчинення умисних корисливих правопорушень, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку останнього, фактичний спосіб отримання доходів та нехтуванням суспільних норм, як наслідок зазначене об`єктивно свідчить про значну суспільну небезпечність особи підозрюваного.

З урахуванням неведеного, є висока вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_8 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх, оскільки, частина свідків вказаного кримінального правопорушення перебувають у родинних, дружніх, товариських та сусідських відносинах з підозрюваним і проживають у тому ж населеному пункті, що й останній. Слід взяти до уваги і те, що на даний час, органом досудового розслідування не встановлено повного кола осіб, яким відомі обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 з метою виправдання своїх дій, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000898, враховуючи, що досудове розслідування триває та триває збір доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що останній має постійне місце проживання та реєстрації, дружину та дітей (хоча останні перебувають за кордоном), не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

Крім того, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній, як зазначалась вище має місце реєстрації та проживання, не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисних кримінальних правопорушень, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобам, відповідно вік, стан здоров`я, як і стадію досудового розслідування.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії обвинуваченого (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06.12.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, без визначення застави, до 03.02.2025 включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :