ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6460/23
Провадження № 1-кс/210/357/25
У Х В А Л А

іменем України

04 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

заявника, - адвоката: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, клопотання адвоката ОСОБА_3 , котрий діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження №0000291, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2024 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , котрий діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження № №0000291, в якому заявник просив суд закрити кримінальне провадження №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України за п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення та скасувати арешт на земельні ділянки, право власності на які зареєстровано на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом скасування заборони відчуження, розпорядження, скачування, заборони вчинення реєстраційних та нотаріальних дій щодо наступних земельних ділянок: земельна ділянка площею 1,5933 га кадастровий номер :03:165:1223, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада; земельна ділянка площею 2,9861 га кадастровий номер :03:165:6332, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада; земельна ділянка площею 0,3710 га кадастровий номер :03:165:6334, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада; земельна ділянка площею 0,7420 га кадастровий номер :03:165:6335, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада; земельна ділянка площею 0,7419 га кадастровий номер :03:165:6336, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник зазначив, що 29 грудня 2022 року суддею Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за клопотанням прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури в Дніпропетровській області по кримінальному провадженні №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України було винесено ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно, зокрема, на вказані земельні ділянки. Всі земельні ділянки були набуті на підставі Договору купівлі-продажу, які були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 . Вважають, що підстав для арешту вищевказаного майно не було на момент винесення ухвали та не має на момент звернення до суду з вказаним клопотанням, арешт було накладено передчасно та без будь-яких наявних правових підстав. Вказані земельні ділянки були придбані у громадянина ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідчених договорів. Адвокатом ОСОБА_9 , який представляв інтереси ОСОБА_8 було подано скаргу про визнання незаконними рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та скасування прав власності на земельні ділянки, які були прийняті приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 до Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України. За результатами розгляду вказаної скарги було повністю відмовлено у задоволенні скарги та встановлено, що приватним нотаріусом було здійснено нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу у відповідності до вимог закону та прийнято законні рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. ОСОБА_8 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з цивільним позовом до відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_11 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_12 , приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального Київської області ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заявник в клопотанні стверджує, що наявність арешту в рамках кримінального провадження це лише спосіб тиску на відповідачів та обмеження їх прав володіння, користування та розпорядження належного їм майна. Кримінальне провадження №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України триває більше двох років, у зв`язку з чим, заявник звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Присутні у судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та посилаючись на обґрунтування наведені в ньому, просив суд скасувати арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Однак, поза межами судового засідання, 25 лютого 2025 року на адресу суду надійшло заперечення на клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у кримінальному провадженні №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України, прокурора ОСОБА_13 , в якому останній зазначив, що в рамках вказаного кримінального провадження було зокрема допитано гр. ОСОБА_11 та встановлено, що 12.08.2022 року вона знаходилась на своєму робочому місці та до неї зателефонував невідомий чоловік за певним номером з проханням посвідчити довіреність з наданого зразка. У подальшому цього ж дня на електронну адресу надійшов зразок довіреності та з`явились особа, котра була зазначена в довіреності та надала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 . В обґрунтуванні довіреності зазначено те, що ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_14 бути представником довірителя. Через деякий час ОСОБА_11 поцікавилась як особою ОСОБА_8 , та виявила, що фотографії та фотокартка в паспорті громадянина України наявні невідповідності, у зв`язку з чим, паспорт вищевказаної особи має ознаки підробки, тому відразу звернулась до поліції. Окрім того, встановлено, що користувачем мобільного номеру з якого дзвонили свідку з проханням завірити довіреність належить адвокату ОСОБА_3 .

Крім того встановлено, що з 2014 року ОСОБА_8 жодного разу не був в Україні, оскільки навчався за кордоном та наразі проживає в іншій країні. Підставою звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_8 було обґрунтовано необхідністю перешкоджання його подальшого відчуження та збереження, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого. Враховуючи встановлені обставини, зокрема той факт, що сам представник ОСОБА_15 може бути причетним до незаконного заволодіння майном на яке накладено арешт, не представлено доказів того, що його довіритель є законним власником чи володільцем арештованого майна, відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року клопотання прокурора Дніпровської обласної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_16 , про арешт майна задоволено та накладено арешт на земельні ділянки, право власності на які зареєстровано на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, заборони вчинення реєстраційних та нотаріальних дій щодо наступних земельних ділянок:

- земельна ділянка площею 1,5933 га кадастровий номер :03:165:1223, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада ;

- земельна ділянка площею 2,9861 га кадастровий номер :03:165:6332, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада та;

- земельна ділянка площею 0,3710 га кадастровий номер :03:165:6334, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада та;

- земельна ділянка площею 0,7420 га кадастровий номер :03:165:6335, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада та;

- земельна ділянка площею 0,7419 га кадастровий номер :03:165:6336, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новопетрівська сільська рада.

Підставою задоволення вказаного клопотання слідчим суддею зазначено, що відповідно до витягу з ЄРДР, 12.08.2022 до ВП №4 Криворізького РУП з письмовою заявою звернулась ОСОБА_11 , яка є приватним нотаріусом з проханням притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка надала заявниці документ з ознаками підробки. Обставини події встановлюються.

Крім того до правоохоронних органів звернувся представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_17 та просив вжити негайних засобів щодо зупинення незаконного відчуження майна потерпілого невстановленими особами, втому числі і накладання арешту на нерухоме майно рішенням суду.

Під час досудового розслідування 14.08.2022 допитано свідка ОСОБА_11 отримано відповідь щодо можливого перетину державного кордону України ОСОБА_18 .

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на праві власності ОСОБА_8 належить майно зазначене в клопотанні прокурора.

На підставі чого, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах кримінального провадження встановлена наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, що тягне за собою необхідність накладення на них арешту задля його збереження та недопущення подальшого його незаконно відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали, що слідчий суддя дійшов висновку, про накладення арешту, з метою збереження речових доказів.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження також, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається заявник, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження, оскільки досудове розслідування триває.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Щодо заявленої вимоги про закриття вказаного кримінального провадження, суд зазначає, що положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Частина 1 статті 303 КПК України містить виключний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (частина 2 статті 303 КПК України).

Повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить закрити кримінальне провадження за п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України, відповідно до вимог ч.4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 174, 350, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , котрий діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження №0000291, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 05 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1