У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця Полтавської області заяву судді Лохвицького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 про самовідвід, -

в с т а н о в и в:

20.01.2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями до головуючого судді ОСОБА_1 за вх.430/25 від 20.01.2025 року надійшла заява про самовідвід судді ОСОБА_6 .

В обґрунтування заяви про самовідвід зазначено, що згідно з протоколом автоматизованого розподілу між суддям від 09.01.2025 року для розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄДДР від 13.11.2024 року за № 0000793, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визначеного ОСОБА_6 .

У заяві про самовідвід зазначено, що з отриманої інформації суддею ОСОБА_6 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 являється батьком секретаря судового засідання Лохвицького районного суду Полтавської області ОСОБА_7 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 16.08.2025 року та на сьогодні перебуває у штаті суду. Також, в штаті суду на посаді судового розпорядника працює ОСОБА_8 , яка являється матір`ю чоловіка ОСОБА_9 (секретаря судового засідання), тобто є свахою обвинуваченого ОСОБА_4 . Суддею додані копії наказів Лохвицького районного суду Полтавської області на секретаря судового засідання ОСОБА_10 та судового розпорядника ОСОБА_8 .

На підставі викладеного суддя ОСОБА_6 , посилаючись на необхідність уникнення конфліктної ситуації під час розгляду даної справи, забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справи, запобігання підриву авторитету судової влади, уникнення обставин, які б могли викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, враховуючи вимоги п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, просить задовольнити дану заяву та відвести її від розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК.

Особа, яка заявила самовідвід повідомлена про дату та час судового розгляду належним чином, в судове засідання не з`явилася. До суду направила заяву про розгляд заяви про самовідвід за її відсутності, просила її задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення самовідводу судді ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_11 також підтримав думку прокурора та заперечив щодо задоволення самовідводу судді ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 .

Дослідивши заяву про самовідвід, вислухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову у самовідводі судді ОСОБА_6 з таких підстав.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до наказу №14/ос.с від 31.10.2024 року Лохвицького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 зараховано на посаду судді Лохвицького районного суду Полтавської області з 01 листопада 2024 року. Підстава: Указ Президента України «Про призначення суддів» від 16.10.2024 року №715/2024, заява ОСОБА_6 .

Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

У ході вирішення питання про відвід суд виходить із того, що перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, наводиться у ч. 1 ст. 75 КПК.

Так, в КПК України підстави для відводу судді визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 75 КПК України, згідно яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі (стаття 15 Кодексу суддівської етики).

Верховним Судом у Постанові від 17.09.2019 р. у справі N 277/599/15-к зроблено висновок, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з: суб`єктивним критерієм - при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі; об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як вказує Суд у мотивувальній частині рішення: "між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)".

Таким чином, заявляючи самовідвід, суддя повинен вказати, які саме обставини стали підставою для самовідводу.

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

У пункті 49 Висновку N 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи N 3 (2002).

Водночас, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, без вказівки в чому саме полягають підстави для самовідводу, унеможливлює надання оцінки заявленому самовідводу судом який його вирішує, задля уникнення можливих зловживань правом на самовідвід.

Також суд враховує, що для попередження необґрунтованих самовідводів існує такий механізм як дисциплінарна відповідальність, оскільки ст. 106 ч. 1 п. «д» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає як підставу дисциплінарної відповідальності судді порушення ним правил щодо відводу (самовідводу). Крім того, для впливу на суддю, який заявляє необґрунтовані самовідводи, існує такий орган суддівського самоврядування, як збори, які відповідно до ст. 128 ч. 9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», можуть обговорювати питання щодо практики застосування законодавства, розробляти відповідні пропозиції щодо вдосконалення такої практики та законодавства.

При цьому суд також бере до уваги, що інститут відводу та інститут самовідводу мають певні відмінності. Найбільш проінформованим про наявність підстав, які перешкоджають судді відповідно до ст. ст. 75, 76 КПК України брати участь у розгляді справи, є саме головуючий. Так, він може знати про такі обставини, які невідомі іншим учасникам, наприклад висловлювання стороннім особам думки стосовно вирішення справи. Тому саме на головуючого, в першу чергу, законодавець покладає обов`язок усунутися від розгляду справи, а саме заявити про самовідвід. Ініціатива заявити відвід належить іншим учасникам, яким відомі підстави для відводу в тому випадку, коли суддя, при наявності таких підстав, не заявив про самовідвід.

Також суд вважає, що передача заяви про самовідвід на вирішення іншому судді, визначає ухилення судді від виконання обов`язку усунутися від розгляду справи і перекладання цього свого обов`язку на іншого суддю, що є неприпустимим, оскільки виконувати обов`язки повинна та особа, яка їх несе.

Таким чином, зважаючи на відсутність вказівки на підстави для самовідводу, суд доходить висновків про його необґрунтованість та відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7-29, 35, 75, 76, 80, 81,369-372, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви судді Лохвицького районного суду Полтавської області ОСОБА_6 про самовідвід у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0000793 від 13.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1