Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/2662/2024 Справа № 641/9072/24
УХВАЛА
20 грудня 2024 року м.Харків

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
особи стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання.
Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Слобідською окружною прокуратурою міста Харкова Харківської області.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «chevrolet evanda», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_3 .
Автомобіль «chevrolet evanda», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначені транспортні засоби, як речовий доказ, необхідний для проведення автотехнічної, трасологічної експертизи та інших автотехнічних експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події та дій учасників пригоди.
На даний час виникла необхідність в накладенні арешту на автомобіль «chevrolet evanda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучені транспортні засоби на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.01.2012.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання .
Розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вислухавши думки учасників справи, оцінивши докази, подані в його обґрунтування, слідчий суддя зазначає наступне.
В наслідок цієї події пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями, госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР та пішохід ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями, госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
Після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, 18.12.2024 за адресою: м. Харків, просп. Байрона, буд. 7, в період часу з 20:30 до 21:50, автомобіль «chevrolet evanda», реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучений, як речовий доказ та направлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 106.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «chevrolet evanda», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_3 .
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні дізнавача, слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Дізнавач, слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
Відповідно до ч. 1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
З огляду на наведене, з метою забезпечення збереження речових доказів, можливості проведення подальших слідчих дій, зокрема, проведення експертного дослідження, слідчий суддя приходить до висновку наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.
Крім того, нормами ч. 3 ст. 26 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, передбачені ст. 100 КПК України, яке не містить норм щодо порядку розгляду клопотань особи щодо порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом визначення місця зберігання та передачі майна на відповідальне зберігання, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань.
Частиною 1 статті 100 КПК України, встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170, 174 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту частин 6 та 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України. Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.
Тобто, вимогами КПК України передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, і питання визначення місця зберігання вже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.
Отже, вимога про визначення місця зберігання речових доказів, яка заявлена у клопотанні, не віднесена до компетенції слідчого судді, і тому в цій частині задоволенню не підлягає.
Приймаючи до уваги викладене та керуючись статями 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду місця дорожньо- транспортної пригоди 18.12.2024 за адресою: м. Харків, просп. Байрона, буд. 7, в період часу з 20:30 до 21:50, автомобіль «chevrolet evanda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .
В частині задоволення клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , щодо визначення місця зберігання речових доказів - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу направити для виконання до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1