КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6682/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002330 від 05 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виступовичі Овруцького Житомирської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року за частиною третьою статті 185 КК України до покарання, призначеного з урахуванням положень статті 71 КК України, у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого за відбуттям строку покарання у жовтні 2018, щодо якого до Королівського районного суду м. Житомир переданий до розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000140 за частиною четвертою статті 185 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів у межах строку досудового розслідування, а саме до 05 год. 00 хв. 28 листопада 2024 року включно.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з часу затримання підозрюваного ОСОБА_7 - 05 год 00 хв 28 вересня 2024 року.

Одночасно визначено підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 454 200 грн, яка протягом дії ухвали може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UА1012089, призначення платежу - застава.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з одночасним покладанням відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України обов`язків:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися з Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкуватись з іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні та свідками.

Строк дії обов`язків визначено до 28 листопада 2024 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснено, що у відповідності до частини десятої статті 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

У мотивування скарги зазначає, що доказів, які підтверджують те, що підозрюваний може переховуватись від слідства чи суду органом досудового розслідування не встановлено та до матеріалів кримінального провадження, якими обґрунтовуються доводи, викладені у клопотанні, не додано.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний може вчинити або намагався вчинити дії, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що він буде переховуватись від слідства або орган досудового розслідування може стикнутись з можливим виникненням цього ризику.

Також зауважує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, не може слугувати доказом того, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Посилається на те, що зі змісту клопотання та доданих до нього документів убачається, що ані представник потерпілого ОСОБА_11 , ані свідки: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 безпосередніми свідками вчинення кримінального правопорушення у підвальному приміщенні торгівельного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не були, до того ж свідок ОСОБА_12 є старшим охоронцем охоронної фірми «Венбест», а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взагалі є оперуповноваженими УКР ГУ НП у м. Києві, а тому здійснення тиску на них зі сторони підозрюваного є неможливим.

Уважає, що застосовуючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не врахував наявність у підозрюваного постійного місця проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та міцність соціальних зав`язків у місці його проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002330 від 05 серпня 2024 року за підозрою ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами четвертою, п`ятою статті 185, частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у ОСОБА_19 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, шляхом проникнення до приміщення.

Так, ОСОБА_7 згідно розподілених ролей, повинен був спостерігати за прилеглою до торговельного центру територію з даху сусіднього будинку та доповідати по рації ОСОБА_19 , який повинен був проникнути до приміщення торгівельного центру, в якому знаходиться банкомат АТ КБ «ПриватБанк», та за допомогою заздалегідь підготовлених предметів, які приніс з собою, зламати стінку банкомату АТ КБ «ПриватБанк», забезпечивши таким чином безперешкодний доступ до сховища, звідки повторно таємно викрасти грошові кошти, які належать АТ КБ «ПриватБанк». Грошові кошти вони мали намір поділити між собою.

У період часу з 27 вересня 2024 року по 28 вересня 2024 року у нічний час доби ОСОБА_19 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , прибули до торгівельного центру по АДРЕСА_1. ОСОБА_20 направився на дах під?їзду АДРЕСА_3, а ОСОБА_19 , відповідно до розподіленої йому ролі, зламав двері на першому поверсі торгівельного центру та проник до підвального приміщення, після чого потрапив на перший поверх, де зламавши стінку банкомату АТ КБ «ПриватБанк», намагався таємно викласти грошові кошти у сумі 1 984 900 гривень, які знаходились у банкоматі, та належать АТ КБ «ПриватБанк».

Між тим, вчинивши всі дії, які мали намір вчинити, вони були викриті працівниками поліції, що і стало причиною чого, що їх злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна не був доведений до кінця з причин, що не залежали від їх волі, та затримані у порядку статті 208 КПК України.

28 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

30 вересня 2024 року до слідчого суді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів у межах строку досудового розслідування, а саме до 05 год. 00 хв. 28 листопада 2024 року включно.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з часу затримання підозрюваного ОСОБА_7 - 05 год 00 хв 28 вересня 2024 року.

Одночасно визначено підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 454 200 грн, яка протягом дії ухвали може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UА1012089, призначення платежу - застава.

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з одночасним покладанням відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України обов`язків:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися з Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкуватись з іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні та свідками.

Строк дії обов`язків визначено до 28 листопада 2024 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснено, що у відповідності до частини десятої статті 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 185 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; протоколами огляду місця подій від 28 серпня 2024 року, від 06 вересня 2024 року; протоколами обшуків від 28 вересня 2024 року; протоколами затримання ОСОБА_19 та ОСОБА_7 ; матеріалами за наслідками проведення НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме те, що: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для ОСОБА_7 до втечі; вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи дані про те, що на розгляді іншого суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , в кому він обвинувачується у вчинені тяжких злочинів проти власності, окрім того, щодо нього діє запобіжний захід у вигляді застави. Також ОСОБА_7 має незняту і непогашену судимість.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_7 має незняту у непогашену судимість, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, наявність вищевказаних ризиків, дані про особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, має незняту у непогашену судимість, відсутність даних про його соціальні зв`язки тощо, дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 або існування інших обставин, які б виключали можливість тримання під вартою останнього, суду не надано.

З огляду на зазначене, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , врахувавши особу підозрюваного, а також його роль у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, спосіб вчинення такого кримінального правопорушення та його наслідки, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог пункту 3 частини четвертої, частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, має незняту і непогашену судимість, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення під час дії запобіжного заходу, який застосований в іншому кримінальному провадженні, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, наявність яких встановлено при розгляді клопотання, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим відсутні підстави для зменшення розміру застави, як просить захисник в апеляційній скарзі.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника щодо неналежності та необґрунтованості доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання скаржника на те, що застосовуючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не врахував наявність у підозрюваного постійного місця проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та міцність соціальних зав`язків у місці його проживання, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та зменшення розміру застави.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Окрім того, згідно з вимогами статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Станом на час розгляду апеляційної скарги строк дії ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року закінчився.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3