Справа № 308/426/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000799 від 21 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 21 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про арешт майна, у якому просить накласти арешт на речі які вилучені в ході проведення особистого обшуку від 09.01.2025 під час затримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , в якого було виявлено та вилучено, а саме:

2 купюри номіналом по 100,00 доларів США с.н. HG96392465A KB46037685Q, 35 купюр номіналом по 100,00 доларів США з серійним номером MB07247983C, 72 купюри номіналом по 100,00 доларів США з написом «Сувенір» які упаковано до спеціального пакету RIC2183308;

Мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Iphone» вилучено до спеціального пакету RIC2183309.

Клопотання надійшло на адресу суду 10.01.2025 року через канцелярію суду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, а також вказав, що власник майна про дату час та місце повідомлений.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000799, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 листопада 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів. З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці, ОСОБА_4 підшукав на території Закарпатської області особу призовного віку, яка за грошові кошти погодилась на своє незаконне переправлення через Державний кордон України. Ним виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , який за винагороду в сумі 10900 (десять тисяч дев`ятсот) доларів США, погодився на свій незаконний перетин Державного кордону України. Так, починаючи із 12 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , декілька разів зустрічався та вів розмови із особою ОСОБА_5 , надавав вказівки та повідомляв про їхні дії на території Закарпатської області та оплату його послуг, тобто, останній повинен був передати ОСОБА_4 10900 (десять тисяч дев`ятсот) доларів США за його незаконний перетин кордону. На виконання задуманого, у невстановлений досудовим розслідування точний час та місці, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_3 , отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_4 , в якому останній запропонував допомогти йому організувати та здійснити доставку особи призовного віку до лісистої місцевості, з метою незаконного переправлення такої через Державний кордон України поза пунктами пропуску за грошову винагороду, на що ОСОБА_6 погодився. В злочинні плани ОСОБА_6 входило, разом із ОСОБА_4 , на автомобілі марки «Volkswagen Tiguan», білого кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , отримати від особи призовного віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, грошові кошти в сумі 10900 доларів США, та в подальшому, за допомогою зазначеного автомобіля перевезти ОСОБА_5 в безпосередню близькість до державного кордону України для незаконного перетину Державного кордону України останнім. Домовившись про спільні дії, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою наживи, тобто з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , 09.01.2025, зателефонував ОСОБА_6 , у користуванні якого є автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», білого кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 » та повідомив, що потрібно зустрітись із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які були залучені до конфіденційного співробітництва та обговорити деталі організації незаконного переправлення ОСОБА_5 через Державний кордон України. Зустріч відбулась о 10 годині 40 хвилин неподалік місця проживання останнього, в ході якої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повідомили ОСОБА_7 що незаконне переправлення ОСОБА_5 через Державний кордон України можливе лише за попередньої повної передоплати грошових коштів в сумі 10900 доларів США, і тільки тоді ними буде здійснено незаконне переправлення ОСОБА_5 через Державний кордон України на території Ужгородського району. В подальшому, діючи, за попередньою змовою групою осіб, з метою наживи, тобто з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , 09.01.2025, зателефонував ОСОБА_6 , у користуванні якого є автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», білого кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 » та повідомив, що потрібно поїхати до ОСОБА_5 і забрати від нього грошові кошти в сумі 10900 доларів США.

Так, 09.01.2025, близько 13:00 години, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 на автомобілі марки Volkswagen Tiguan», білого кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 » під`їхали до ОСОБА_5 , який вже чекав на них біля аптеки, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Щедра, 50, де ОСОБА_4 , вийшовши із автомобіля, став відразу наказувати ОСОБА_5 , щоб останній негайно передав йому гроші, за його незаконне переправлення через Державний кордон України. У свою чергу, ОСОБА_5 повідомив, що йому потрібно піти до свого будинку і забрати гроші, оскільки він біля себе їх немає. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стали чекати на ОСОБА_5 в автомобілі, на якому приїхали. Після того, коли ОСОБА_5 повернувся із грошовими коштами, біля 14.00 год., то відразу сів на заднє сидіння автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», білого кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », і за вказівкою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поклав імітаційні грошові кошти в загальній сумі 10900 (десять тисяч дев`ятсот) доларів США (2 купюри номіналом по «100» доларів із серійними номерами HG96392465A та KB46037685Q, 35 купюр номіналом по «100» доларів із однаковими серійними номерами МВ07247983С та 72 купюри номіналом по «100» доларів кожна із написом «Сувенір») до заднього карману переднього пасажирського сидіння вказаного транспортного засобу. Після передачі імітаційних грошових коштів, ОСОБА_5 покинув автомобіль, та пішов додому. В подальшому, ОСОБА_4 помітив, що за ними слідкують, наказав ОСОБА_6 їхати з місця їх перебування, і ОСОБА_6 виконуючи маневри на автомобілі марки Volkswagen Tiguan», білого кольору, реєстраційний знак « НОМЕР_1 », розпочав рух вулицями: Щедра, Вишнева, Загорська, Баб`яка, та в подальшому вул. О.Хіри, де ОСОБА_4 разом із імітаційними грошовими коштами, вискочив з автомобіля, та побіг в напрямку вул. Лінтура та заховався між іншими автомобілями, поблизу багатоквартирного будинку № 7 по вул. Лінтура у м. Ужгороді, де і був виявлений працівниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області.

У свою чергу, ОСОБА_6 , з метою переховування від правоохоронних органів, які здійснювали його переслідування, скерував автомобіль до Боздошського парку, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Алея, № 1 (Слов`янська набережна), де його залишив, та почав тікати в глиб парку в напрямку річки Уж, однак в подальшому був затриманий працівниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області.

В ході проведення особистого обшуку від 09.01.2025 під час затримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , в якого було виявлено та вилучено, а саме:

2 купюри номіналом по 100,00 доларів США с.н. HG96392465A KB46037685Q, 35 купюр номіналом по 100,00 доларів США з серійним номером MB07247983C, 72 купюри номіналом по 100,00 доларів США з написом «Сувенір» які упаковано до спеціального пакету RIC2183308;

Мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Iphone» вилучено до спеціального пакету RIC2183309.

09 січня 2025 року вище вказані грошові кошти та мобільні телефони визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст. 170-173 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема: забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Окрім цього, відповідно до кримінального процесуального закону арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

При цьому речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Варто звернути увагу, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається, якщо слідчий, прокурор доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст.332 КК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям речового доказу, таке є предметом кримінального правопорушення, на такому майні збереглися сліди злочину, та слідчий довів можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження використання, перетворення, передачі, відчуження майна, інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що вилучені предмети містять ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України та враховуючи, що вище вказані предмети свідчать про можливе вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочинної діяльності, у той же час можуть бути предметом кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а отже, у відповідності до ч..2 ст. 170 КПК України, вони підлягають арешту.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що вилучені у ході особистого обушку від 09.01.2025 речі є предметами злочинної діяльності, були отримані у ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них. Крім того вказані об`єкти мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні. Тому суд прийшов до висновку щодо задоволення вимог клопотання, а саме накладення арешт на речі які вилучені в ході проведення особистого обшуку від 09.01.2025 під час затримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , в якого було виявлено та вилучено, а саме:

2 купюри номіналом по 100,00 доларів США с.н. HG96392465A KB46037685Q, 35 купюр номіналом по 100,00 доларів США з серійним номером MB07247983C, 72 купюри номіналом по 100,00 доларів США з написом «Сувенір» які упаковано до спеціального пакету RIC2183308;

Мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Iphone» вилучено до спеціального пакету RIC2183309.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт , а саме на речі, які вилучені в ході проведення особистого обшуку від 09.01.2025 під час затримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , в якого було виявлено та вилучено, а саме:

2 купюри номіналом по 100,00 доларів США с.н. HG96392465A KB46037685Q, 35 купюр номіналом по 100,00 доларів США з серійним номером MB07247983C, 72 купюри номіналом по 100,00 доларів США з написом «Сувенір» які упаковано до спеціального пакету RIC2183308;

Мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Iphone» вилучено до спеціального пакету RIC2183309.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1