Провадження №11-кп/801/314/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаміжній, раніше не судимій, непрацевлаштованій, обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачена непрацевлаштована, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобіжний захід до обвинуваченої застосований вірно, підстав для його зміни немає, ризики не зменшилися, а тому просить про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Крім того, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 позицію якого підтримала обвинувачена, просив змінити застосований до обвинуваченої запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час відсутні, обвинувачена має постійне місце проживання та родину, намірів переховуватися від суду, впливати на свідків обвинувачена не має.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року - клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшення розміру застави - відмовлено.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої ОСОБА_8 , залишено без зміни, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 15.01.2025 до 15.03.2025 включно.

Одночасно визначено розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Покладено на обвинувачену у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, а саме: міста Вінниці, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.

Зобов`язано адміністрацію Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" надати належну медичну допомогу обвинуваченій ОСОБА_8 , про результати чого повідомити суд.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , покарання, яке її загрожує у разі визнання винуватою, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, непрацевлаштована, стійких соціальних зв`язків немає. Також суд посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу про продовження строку тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання або визначити розмір застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на недоведеність установлених судом ризиків, непомірність визначеного судом розміру застави. Просить врахувати стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_8 та наявність у неї захворювання нирок, а також те, що в умовах СІЗО їй не можуть надати належну медичну допомогу.

На переконання захисника, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, слід закрити за ст. 49 КК України, п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки пройшли строки притягнення до кримінальної відповідальності. Також слід закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у зв`язку з тим, що сума викрадено менша 3028 грн.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченої.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Мотиви та висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За вимогами частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , є неспроможними.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2024 до обвинуваченої ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.10.2024 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.11.2024 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.01.2025 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2024, яка опублікована в ЄДРСР, задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_15 про об`єднання кримінальних проваджень. Об`єднано кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (№ 127/37682/24) в одне провадження із кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 307 КК України (№ 127/10459/20), присвоївши об`єднаному кримінальному провадженню № 127/10459/20.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_8 , суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання обвинуваченої під вартою, та дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Зокрема, судом першої інстанції враховано тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою, особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, та відповідно наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не припинили існувати на час розгляду клопотання, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачена зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Так, існування ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду обумовлене в тому числі тяжкістю інкримінованих їй кримінальних правопорушень, адже за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, установлено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. На переконання колегії суддів, вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка хоч і раніше не судима, однак офіційно непрацевлаштована, незаміжня, стійких соціальних зв`язків не має, а тому не перебуваючи під вартою, у неї буде наявна реальна можливість вільної зміни місця свого проживання та перебування, обвинувачена може не з`являтися на виклики до суду та переховуватись. При цьому, перебуваючи на волі, обвинувачена може вживати заходів для того, щоб перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відсутність стійких та тривалих трудових відносин, офіційного та постійного джерела доходу, а також відсутність міцних соціальних зв`язків підвищує ймовірність вчинення ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень, оскільки вона обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинної діяльності вчинених за попередньою змовою групою осіб з корисливою метою.

Оцінюючи наявність ризику впливу на свідків, колегія суддів не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженою у спілкуванні з ними, обвинувачена може здійснювати на них незаконний вплив з метою формування певної позиції шляхом викривлення їх показань чи надання останніми неправдивих показань.

Таким чином, подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_8 можна застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки встановлені дані про особу обвинуваченої самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до останньої запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також згода захисника та обвинуваченої на залишення певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

Зрештою існуючі соціальні зв`язки обвинуваченої є недостатніми для того, щоб гарантувати її належну процесуальну поведінку, а доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченої чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, з огляду на обставини провадження, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , а також особу останньої, визначений судом розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатен забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, а тому підстав для його зменшення колегія суддів за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що обвинувачена хворіє та в умовах СІЗО їй не можуть надати належну медичну допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані посилання повинні підтверджуватися відповідними медичними документами про наявність захворювань, які унеможливлюють перебування особи під вартою. Натомість відсутність таких медичних документів позбавляє колегію суддів процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження, як підставу для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, як убачається із тексту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції зобов`язано адміністрацію Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" надати належну медичну допомогу обвинуваченій ОСОБА_8 та повідомити суд про вказані результати.

Щодо доводів про можливість закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України на підставі ст.49 КК України, а також закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у з`язку з декриміналізацією, то вказані доводи спочатку мають бути предметом розгляду суду першої інстанції. При цьому запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_8 застосовано не лише за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 185, а й за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 307 КК України.

Наразі продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, і не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У даному разі колегія суддів звертає увагу на те, що своїми діями обвинувачена ОСОБА_8 показала зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміновані їй кримінальні правопорушення, пов`язані з порушенням суспільних відносин власності, порушенням громадського порядку, а також Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки були предметом розгляду суду першої інстанції та знайшли належне спростування в тексті оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених у ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4