№ 1-кп/756/818/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000931 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 14 серпня 2024 року у денну пору доби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: м. Київ, вул. Зої Гайдай, 3, де побачив у траві поліетиленовий згорток з фрагментом таблетки блакитного кольору, після чого піднявши із трави поклав його до наплічної сумки чорного кольору, яку мав при собі.

15 серпня 2024 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи за вище вказано адресою, був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин повідомив, що у наплічній сумці, яку має при собі, знаходиться поліетиленовий згорток з фрагментом таблетки блакитного кольору.

В подальшому, у присутності двох понятих останній самостійно та добровільно надав для огляду та вилучення, із наплічної сумки поліетиленовий згорток з фрагментом таблетки блакитного кольору.

Встановлено, що вилучена у ході слідчих дій поліетиленовий згорток з фрагментом таблетки блакитного кольору, містить особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - тенамфетамін (МДА). Маса речовини становить - 0,018 г.

Тенамфетамін (МДА), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

1.2. Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

2. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1. Прокурор ОСОБА_3 вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України вчинений останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

2.2. У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора.

2.3. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав позицію захисника.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

3.2. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статтей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. З урахуванням викладених обставин по справі, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності завданої матеріальної шкоди, даних, які характеризують особу обвинуваченого: не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, з середньою технічною освітою, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність сталого матеріального стану, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем мешкання громадський порядок не порушує, обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

4.4. Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді обмеження волі, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Суд вважає, що щире каяття, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, усвідомлення обвинуваченим наслідків своїх дій, можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, беззаперечно визнав вину, тяжких наслідків від його дій не настало, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 75, 76 КК України.

Відтак, суд дійшов висновку звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Отже, суд вважає, що відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або перебування; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Цивільний позов у провадженні не заявлений.

5.2. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

5.3. Запобіжний захід не обирати.

5.4. Процесуальні витрати у провадженні, а саме: витрати на проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-24/47434-НЗПРАП від 22.08.2024 у сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривні 12 (дванадцять) копійок, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з з ОСОБА_4 , на користь держави.

5.5. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема:

- психотропну речовину, обіг, якої заборонено - тенамфетамін (МДА), масою 0,018 г., яка знаходиться у паперовому конверті у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись ст. ст. 50, 51, 59-1, 65 КК України, ст. ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або перебування;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з випробувальним строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Процесуальні витрати на проведення експертизи:

-№ СЕ-19/111-24/47434-НЗПРАП від 22.08.2024 у сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривні 12 (дванадцять) копійок, стягнути з ОСОБА_4 , на користь держав.

Речовий доказ:

- психотропну речовину, обіг, якої заборонено - тенамфетамін (МДА), масою 0,018 г., яка знаходиться у паперовому конверті у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Матеріали кримінального провадження № 0000931 залишити при матеріалах справи № 756/11565/24, провадження № 1-кп/756/818/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 26 березня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1