Справа № 686/2550/25
Провадження № 1-в/686/110/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» лютого 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, подання в.о. начальника ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» про приведення вироку Приморського районного суду Запорізької області від 29.10.2014р. відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, на підставі якої призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 20.05.2015р. та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.

Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 20.05.2015р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.. 70 ч. 1 КК України, на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання встановленого цим вироком покарання з покаранням, невідбутим за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 29.10.2014р., остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Начальник ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» звернувся до суду з поданням про приведення вироку Приморського районного суду Запорізької області від 29.10.2014р. відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», посилаючись на те, що згідно зазначеного вироку сума викраденого ОСОБА_4 майна, менша розміру, визначеного новим законом, за яким передбачено кримінальну відповідальність.

Засуджений ОСОБА_4 таке подання підтримав просив задовольнити.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення такого подання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Згідно вказаного Закону, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна становить згідно ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону №3886-ІХ від 18.07.2024р.), 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 25.07.2014р.

Станом на 01 січня 2014 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 609 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у 2014 році розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 609 грн. (609х2=1218).

Як слідує, з вироку Приморського районного суду Запорізької області від 29.10.2014 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

При цьому, вартість викраденого майна, менша визначеної відповідно до вищевказаних положень законодавства для відповідного періоду суми в - 609 грн.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 336, 371, 372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ч. 2 ст. 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Подання в.о. начальника ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» про приведення вироку Приморського районного суду Запорізької області від 29.10.2014р. відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

На підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р., ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 29.10.2019р. за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Вважати ОСОБА_4 засудженим згідно вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 року за ч.1 ст.115 КК України, із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 25.06.2015р.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» та засудженому ОСОБА_4 , вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголосити о 09 год. 30 хв. 14 лютого 2025р.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_5