УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000088 від 03.06.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.113 КК України, за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

Своє клопотання обґрунтовує тим, що З 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого продовжена до теперішнього часу шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Для ведення воєнних дій на території України збройними силами російської федерації залучаються особи з числа місцевих жителів з метою коригування вогню, наведення цілей, збору інформації щодо дислокації підрозділів Збройних Сил України, проведення інформаційно-диверсійних операцій з метою дестабілізації ситуації в Україні, в тому числі пов`язаних з виправданням збройної агресії російської федерації, створення окупаційних та незаконних альтернативних фейкових органів влади, вчинення інших дій, що сприяють веденню агресивної війни та диверсійно-розвідувальних операцій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 03.06.2024, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, спрямовану на вчинення диверсії з метою ослаблення держави.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але до 03.06.2024, отримали від невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб завдання здійснити підпал об`єкта, який має важливе народногосподарське значення, а саме залізничної релейної шафи, яка відповідає за контроль безпеки руху залізничного транспорту, з метою виведення з ладу елементів управління залізничного транспорту Рівненського регіону.

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_8 , прибули 03.06.2024 на АЗС 17/020, що за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 17, де в проміжку часу з 06 год. 20 хв. по 06 год. 30 хв. придбали 2 літри бензину, який планували використати для підпалу залізничної шафи.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 прослідували до магазину «БудТема», що за адресою: м. Рівне, вул. Полуботка 8, де близько 09 год. 40 хв. придбали металевий монтажний лом чорного кольору з метою забезпечення проникнення до середини залізничної шафи для безпосереднього підпалу обладнання всередині неї.

Надалі, реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення диверсії, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , використовуючи таксі, приїхали за адресою: м. Рівне, пров. Робітничий, 5, звідки пішки прослідували до залізничної колії, розташованої поблизу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з прямим умислом, з метою ослаблення держави, усвідомлюючи, що їхні дії можуть призвести до аварії залізничного транспорту, порушення режиму його роботи і зв`язку, створити небезпеку для життя і здоров`я людей, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за допомогою придбаного металевого монтажного лому чорного кольору, зламали двері релейної шафи вхідного світлофору «Ч» станції «Рівне», що встановлена на 236 км. пк.1 ділянки «Рівне-Обарів». Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , використовуючи придбаний раніше бензин, здійснили підпал зазначеної шафи зсередини.

Внаслідок підпалу релейної шафи вхідного світлофору «Ч» станції «Рівне», яка має важливе народногосподарське значення та встановлена на 236 км. пк.1 ділянки «Рівне-Обарів», знищено обладнання, яке знаходилось всередині шафи, що призвело до затримок у русі поїздів, в тому числі приміського, пасажирського та швидкісного руху по станції Рівне, що завдало збитків на суму 335 380,05 грн.

За вказаним фактом 10.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: протоколом огляду від 03.06.2024, протоколом огляду від 27.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.06.2024, протоколом огляду від 14.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.06.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.06.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.06.2024, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Покликаючись на наведене, слідчий доводить, що на даний час у кримінальному провадженні, наявні ті самі ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували й на час застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у ньому, а також обґрунтували обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, у зв`язку з чим просив продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі домашній арешт.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що СВ Управління Служби безпеки України в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000088 від 03.06.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.113 КК України, за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.114-2, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

За вищевказаних обставин, 10.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду 10.07.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому було продовжено, востаннє до 28.12.2024.

Враховуючи особливу складність кримінального провадження, значну кількість призначених судових експертиз та необхідність проведення додаткових слідчих та розшукових дій, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 27.08.2024 строк досудового розслідування продовжено до 5 місяців, тобто до 28.11.2024, у ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21.11.2024 строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців, тобто до 28.12.2024.

З метою забезпечення повного і неупередженого розслідування, зокрема дотримання вимог ст. 2 КПК України, при досудовому розслідування злочину, вчиненого вказаним підозрюваними необхідно виконати та завершити ряд процесуальних дій, у зв`язку із чим строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до дев`яти місяців, а саме до 28.03.2025.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі«Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке характеризується латентністю його організації та подальшої реалізації, із залученням до вказаної протиправної діяльності інших на даний час невстановлених органом досудового розслідування осіб, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які причетні до його вчинення, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Зокрема, ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що будучи обізнаним про затримання його співучасника ОСОБА_8 працівниками правоохоронних органів, ОСОБА_5 неодноразовою змінював місця проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Більш того, зважаючи на те, що за вчинене кримінальне правопорушення у якому підозрюється особа, у випадку його доведення в суді, підозрюваному загрожує безальтернативне покарання, санкція якого передбачає п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків випливає з того, на даний час органом досудового розслідування встановлюються особи, які можуть бути допитані як свідки щодо відомих їм обставин вчинення ОСОБА_5 вищезазначеної протиправної діяльності, тому у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу ОСОБА_5 на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень підтверджується тим, що на даний час не встановлені місця підготовки до вчинення кримінального правопорушення та інші причетні особи, які за вказівкою ОСОБА_5 у разі перебування останнього на волі, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я, не має постійного офіційного заняття та місця роботи, що свідчить про відсутність у нього будь-яких міцних соціальних зв`язків, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманні під вартою, не страждає, утриманців не має, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу немає.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя приходить до переконання, що заявлені слідчим ризики не зменшились та на даний час продовжують існувати, а тому із урахуванням наведеного, є необхідним продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із складністю кримінального провадження строк досудового розслідування 26.12.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду, продовжений до 28.03.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» внесено зміни до ст. 177 КПК України, яким під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442, 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України вбачається, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, з метою запобігання ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи неможливість закінчення досудового слідства, а також відсутність підстав для скасування чи зміни застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, клопотання слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, без визначення розміру застави, тобто до 23.02.2025.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1