ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 27.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, обґрунтовуючи свої доводи тим, що постановою слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 закрито кримінальне провадження №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Вважають, що дана постанова є необґрунтованою, винесена передчасно, без повного дослідження обставин кримінального провадження та є такою, що не відповідає вимогам ст.ст. 9, 93, 94 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі обставин і фактів, які полягають у наступному.

Так, слідчий грунтує постанову про закриття кримінального провадження, посилаючись на листи керівника ДП «Адміністрація річкових портів» ОСОБА_8 №01/05-446 від 07.07.2020 та начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях ОСОБА_9 від 07.07.2020 №11-3/1899, які, чи то хибно, чи то свідомо та упереджено сприймає в якості беззаперечного доказу про те, що їм нічого не було відомо про « ОСОБА_10 », яке, відповідно до договору оренди, ФОП ОСОБА_6 користувалася цим приміщенням бувшого Річкового вокзалу у місті Могилів-Подільському, що по вул. Київська, 2/2, протягом двадцяти п`яти років. Одночасно слідчий підкріплює зміст вищезгаданих листів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 свідченнями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що їм також не було нічого відомо, що будівля перебуває в оренді. Між іншим, вищезгадані листи ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про те, що їм нічого невідомо про знаходження даного приміщення в багаторічній оренді і є одним із доказів кримінального правопорушення вчиненого цими фігурантами за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 знали, що згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», не підлягають приватизації: «водосховища і водогосподарські канали комплексного призначення, гідротехнічні захисні споруди, об`єкти інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем».

Також, довідкою КП Могилів-Подільського БТІ від 14.03.2019 №299/1 вищезгаданим фігурантам було доведено, що до складу майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 входять нежитлова будівля Річкового вокзалу літ. «А» та літ. «А1», загальною площею 455, 6 кв. м., сходи №1 та підпірна стіна №2 є єдиним майновим комплексом та технічно не підлягають розподілу.

Враховуючи вищевикладені обставини, в 2019 році сторонами договірних правовідносин орендодавця та орендаря: ФДМУ по Вінницькій та Хмельницькій областях в особі начальника регіонального відділення ОСОБА_9 та орендаря приміщення бувшого Річкового вокзалу за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_6 , яка протягом 25 років орендує це приміщення, вирішили поновити умови визначені в договорі оренди №1 від 30.12.2011, відповідно із чим 07 серпня 2019 року уклали тристоронній договір №28 з суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_14 , яка бере на себе обов`язки надати послуги з оцінки майна Річкового вокзалу літ. «А», «А1», загальною площею 455,6 м. кв., сходів (літ. №1), підпірної стіни (літ. №2), що перебувають на балансі Державного підприємства «Адміністрація річкових портів». Загальна вартість робіт з незалежної оцінки об`єкта було визначено в сумі 4500 грн., які були повністю сплачені ФОП ОСОБА_6 . Оціночні роботи були виконані та передані замовникам відповідно із актом приймання-передачі звіту про незалежну оцінку майна, висновку про вартість та матеріалів, використаних для проведення оцінки від 04.09.2019. Отже, начальник РВ ФДМУ по Вінницькій та Хмельницькій областях ОСОБА_9 до 04.09.2019 діяв сумлінно відповідно із чинним законодавством України.

Але, 13.09.2019 до РВ ФДМУ по Вінницькій та Хмельницькій областях звернулося ТОВ «Кондитерський дім «Вацак» із заявою про включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, об`єкту - нежитлової будівлі Річковий вокзал літ. «А», «А1», загальною площею 455,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 почав лобіювати інтереси цього товариства і звернувся 16 вересня 2019 року з листом до Міністерства інфраструктури України щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації вищезгаданого об`єкту нерухомості. На це звернення заступник міністра інфраструктури України ОСОБА_15 надав відповідь, що Мінінфраструктури нібито не заперечує щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, нежитлової будівлі Річкового вокзалу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є гідротехнічними спорудами та відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» не підлягають приватизації. Однак, Міністерство інфраструктури не мало законних підстав для включення вищезазначеної будівлі до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, без відокремлення права власності на приміщення Річкового вокзалу, площею 455,6 кв.м. від права власності на сходи №1 та підпірну стіну №2. При цьому підпірна стіна №2 і сходи №1 є фундаментом будівлі Річкового вокзалу, тобто єдиним будівельним комплексом та відповідно до довідки КП Могилів-Подільське міжрайонне БТІ від 14.03.2019 №299/1, технічно не підлягають розподілу.

Отже, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 розуміли, що об`єкт нерухомості Річковий вокзал не може бути включеним до переліку об`єктів малої приватизації без відокремлення права власності приміщення вокзалу від підпірної стіни і сходів, які технічно не підлягають розподілу, однак вищезгадані особи вирішили створити фіктивний документ, залучивши для цього службову особу ТОВ «Акропром» ОСОБА_16 , який зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, із використанням завідомо недостовірного офіційного документа, а саме технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна, що складається з Річкового вокзалу літ. «А» та літ. «А1», загальною площею 455, 6 кв. м., у тому числі сходи та підпірна стіна, усвідомлюючи, що вказаний об`єкт, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», не підлягає приватизації, з метою отримання неправомірної вигоди третіми особами, сприяв приватизації вищевказаного об`єкту нерухомості, чим всі разом спричинили істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави. За фактом зловживання службовим становищем відносно ОСОБА_17 відкрито кримінальне провадження №0000114 від 28.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та здійснюється у поточному часі досудове розслідування, а також відносно службової особи ТОВ «Акропром» відкрито кримінальне провадження №0000101 від 13.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, та кримінальне провадження №0000102 від 13.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Посадові особи Міністерства інфраструктури України та Державного фонду майна України знали про договір оренди №1 від 20.12.2011 та факт знаходження у приміщенні бувшого Річкового вокзалу підприємства під назвою «Кафе «НАДІЯ», але свідомо внесли до чисельних документів недостовірні відомості, що є злочином, передбаченим ст. 366 КК України.

Договір №1 від 30.12.2011 про оренду приміщення бувшого Річкового вокзалу у місті Могилів-Подільському по вул. Київській, 2/2, за своїм юридичним статусом повністю відповідав чинному законодавсту, яке не передбачало необхідність обов`язкової реєстрації у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень договорів оренди укладених у попередній період до 01 січня 2013 року. Отже, слідчий робить хибний висновок про нібито нікчемний договір оренди майна №1 від 30.12.2011, який у той період не був об`єктом обов`язкової реєстрації у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень.

Право користування майном у орендаря ґрунтується на договорі оренди. Це право триває весь час дії договору оренди, незважаючи ні на які обставини, у тому числі на зміну власника. Згідно з ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. І лише в договорі оренди може бути передбачено інше, тобто, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється (ч. 2 ст. 770 ЦК України). Отже, за загальним правилом зміна власника не впливає на договір оренди. Внаслідок продажу орендованого майна відбувається заміна наймодавця (який є власником).

Ні в умовах аукціонного продажу, ні в договорі купівлі-продажу, ні в акті прийому-передачі жодних застережень щодо наявності в об`єкті майна третьої особи не має, що є свідомою фальсифікацією та підпадає під ознаки, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно узагальнення Верховного суду України щодо практики розгляду кримінальних справ про злочини, склад яких передбачено ст. 366 КК України: об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативно, передбачених у ч. 1 ст. 366 КК України, дій: а) внесення до документів неправдивих відомостей, б) інше підроблення документів, в) складання неправдивих документів, г) видача неправдивих документів. Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

ФОП ОСОБА_6 продовжувала користуватись орендованим приміщенням, у якому працювало «Кафе «НАДІЯ» до його рейдерського захвату у червні 2020 року та відповідно із договором оренди №1 від 30.12.2011, до липня 2020 року ФОП ОСОБА_6 справно сплачувала орендодавцю орендну плату в період з 01.01.2015 по 31.01.2020, а також сплачено нею в Казначейство України як бюджетний платіж орендну плату за користування державним майном. За погодженням з керівництвом орендодавця, ФОП ОСОБА_6 за свій рахунок здійснювала ремонт орендованого приміщення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 просила суд скасувати постанову слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 27.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки, в порушення вимог ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 93, ч. 1 ст. 94, ч. 2 ст. 94 КПК України слідчий ОСОБА_7 взагалі не провів жодної слідчої дії та не надав жодної критичної оцінки ні одному із доказів наведених у заяві про відкриття кримінального провадження. Мотивувальна частина оскаржуваної постанови є ахінеєю, зміст якої ґрунтується виключно рішеннями господарських судів, тим більш, що в господарських судах не розглядалися обставини пов`язані з корупцією і факти зловживання посадовими особами службовим становищем пов`язані з фальсифікацією документів. Отже, вищевикладені обставини вказують на те, що оскаржувана постанова прийнята з грубим порушенням процесуального і матеріального права, що є підставою для її скасування.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який представляє інтереси особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив вимоги скарги задовольнити.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги, пославшись на те, що оскаржувана постанова винесена слідчим відповідно до вимог КПК України.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000004 від 15.01.2021, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Серед яких закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження є законною та обгрунтованою, коли: зі змісту оскаржуваної постанови слідчого, дізнавача вбачається, що прийняття зазначеної постанови у відповідності до ст.ст. 91-94 КПК України базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких слідчий, дізнавач обгрунтовано та вмотивовано прийшов до висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий, дізнавач у відповідності до вимог параграфу другого КПК України, ст. 92 КПК України, виконав покладені на нього вимоги закону про обов`язок доказування у кримінальному провадженні; слідчим, дізнавачем були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання вимог ст. 91 КПК України.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функцій судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцією на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, дізнавача, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, дізнавача, прокурора в рамках кримінального провадження. Поряд з цим ч. 5 ст. 40 КПК України визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснювалося досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України.

Так, до Могилів-Подільської місцевої прокуратури надійшло звернення ОСОБА_3 про те, що посадові особи Фонду Державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та ДП «Адміністрація річкових портів», зловживаючи службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, всупереч інтересам служби, здійснили реалізацію будівлі Річкового вокзалу, що за адресою: м. Могилів Подільський, вул. Київська, 2/2, з порушенням законодавства України, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

Крім того, до Могилів Подільської місцевої прокуратури надійшло звернення ОСОБА_3 про те, що посадові особи Фонду Державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та ДП «Адміністрація річкових портів» внесли до офіційних документів, а саме до умов продажу, договору купівлі-продажу від 25.05.2020, акту прийому-передачі від 28.05.2020 об`єкта нежитлової будівлі Річкового вокзалу за адресою: м. Могилів-Подільський, вул. Київська, 2/2.

Також, 17.02.2021 до Могилів-Подільської місцевої прокуратури надійшла ухвала Вінницького апеляційного суду від 04.02.2021 про необхідність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 14 січня 2021 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, особами Фонду державного майна у Вінницькій та Хмельницькій області та ДП «Адміністрації річкових портів».

Згідно з постановою слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 27 вересня 2024 року об"єднане кримінальне провадження №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 191 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_7 були проведені наступні процесуальні та слідчі дії: були допитані свідки ОСОБА_11 (к/п а.с. 143); ОСОБА_18 (к/п а.с. 144), ОСОБА_13 (к/п а.с. 145-147), ОСОБА_9 , їх покази слідчим були проаналізовані та надана їм належна правова оцінка, слідчим робились запити та витребовувалися документи.

Так, як зазначено в оскаржуваній постанові, під час допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , останні пояснили, що приймали участь в електронному аукціону з продажу нежитлової будівлі Річкового вокзалу літ. «А», літ. «А1», загальною площею 455,6 кв. м., крім підпірної стіни №2 із сходами №1, розташованого за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Київська, 2/2. Останнім не було відомо, що дана будівля перебуває в оренді.

При цьому, ні в умовах аукціонного продажу, ні в договорі купівлі-продажу, ні в акті прийому-передачі жодних застережень щодо наявності в об`єкті майна третіх осіб немає, а саме про те, що в нежитловій будівлі Річкового вокзалу, що за адресою: Вінницька область, м. Могилів Подільський, вул. Київська, 2/2, функціонує «Кафе Надія» на підставі договору оренди.

Свідок ОСОБА_9 , який перебуває на посаді начальника регіонального відділення Фонду державного майна України (далі РВ ФДМУ), під час досудового розслідування дав покази про те, що до повноважень РВ ФДМУ по Вінницькій та Хмельницькій областях відноситься організація роботи по приватизації, передачі в оренду державного майна, що знаходиться на території Вінницької та Хмельницької областей, організація роботи у сфері оціночної діяльності майна. При цьому дозвіл на передачу такого майна в оренду надають органи управління державного майна з відома та за погодженням відповідних балансоутримувачів. З приводу об`єкта нерухомості, а саме нежитлової будівлі Річкового вокзалу літ. «А», літ. «А1», загальною площею 455, 6 кв. м., крім підпірної стінки №2 із сходами №1, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Київська, 2/2, то зазначена нежитлова будівля перебувала на балансі ДП «Адміністрація річкових портів», тобто останній був балансоутримувачем і не мав ніяких повноважень виступати орендодавцем такого державного майна. 13 вересня 2019 року до РВ ФДМУ надійшла заява про приватизацію вищезазначеного об`єкта від ТОВ «Кондитерський дім «ВАЦАК». В подальшому Міністерство інфраструктури України, враховуючи позицію ДП «Адміністрація річкових портів», не заперечило включення даного об`єкта до переліку об`єктів малої приватизації. Уся процедура приватизації даного об`єкта проходила згідно процедури затвердженої законодавством України. Було проведено електронний аукціон, де переможцем став ТОВ «Кондитерський дім «ВАЦАК».

На рахунок документу під назвою «договір оренди №1 від 30.12.2011», на який посилається ОСОБА_6 , звертає увагу, що умовним «орендодавцем» у ньому зазначений ОСОБА_19 , чоловік останньої, який був посадовою особою ДП «Адміністрація річкових портів». Такі договори оренди мали підписуватися РВ ФДМУ, як орендодавцем, уповноваженим представником балансоутримувача та орендарем з дотримання законодавчо установленої процедури передачі майна в оренду. Регіональним відділенням не укладався договір оренди щодо об`єкта, а саме нежитлової будівлі Річкового вокзалу літ. «А», літ. «А1», загальною площею 455, 6 кв. м., крім підпірної стінки №2 із сходами №1, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Могилів Подільський, вул. Київська, 2/2.

Усі процесуальні документи у приватизаційній справі оскаржувались одним із учасників цього аукціону - ОСОБА_11 та були предметом розгляду усіх інстанцій судової системи України. Остаточне рішення - постанова Верховного Суду від 17 серпня 2021 року (справа №902/523/20), згідно з якою ОСОБА_20 не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального та процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень у справі. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги ОСОБА_20 без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 05.11.2020 та постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.032021 без змін як таких, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

Слідчий проаналізував вищезазначене рішення Верховного Суду та надав йому належну правову оцінку.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функцій судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцією на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, дізнавача, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, дізнавача, прокурора в рамках кримінального провадження. Поряд з цим ч. 5 ст. 40 КПК України визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аналізуючи оскаржувану постанову слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про закриття вищезазначеного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим ОСОБА_7 у повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому законом порядку докази, надано їм належну правову оцінку, оскаржувана постанова є обгрунтованою та мотивованою, повно та неупереджено проведено дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінені всі докази по справі у їх сукупності. Закриття кримінального провадження відбулося у силу наявності обставин, які виключають кримінальне провадження, а саме відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 191 КК України.

Таким чином, доводи, на які посилається ОСОБА_6 у своїй скарзі, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування проведено повно, всесторонньо та з дотриманням всіх вимог чинного законодавства.

Крім того, слід зазначити, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно зі ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_6 не є заявником та не набула статусу потерпілої особи у даному кримінальному провадженні, а тому не наділена правом, в порядку ст. 303 КПК України (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України), оскаржувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, що також виключає можливість для задоволення вимог скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 27.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова є такою, що відповідає критеріям обгрунтованості, законності та вмотивованості.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 93, 94, 110, 284, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 27.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000004 від 15.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_21