УХВАЛА

18 березня 2025 року

м. Київ

справа № 490/5771/24

провадження № 51-86ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2024 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року з доданими клопотаннями,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі ОСОБА_4 було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з касаційною скаргою та рядом клопотань, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 14 січня 2025 року, не усунув.

Зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Як убачається зі змісту касаційної скарги з доданими клопотаннями, ОСОБА_4 ,

як і попереднього разу, оскаржує, у тому числі, ухвалу слідчого судді. Однак з огляду на положення ст. 424 КПК ухвала слідчого судді не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, що знову залишилось поза увагою

ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, ОСОБА_4

у касаційній скарзі з клопотаннями, як і попереднього разу, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції під час постановлення оскарженої ухвали від 06 листопада 2024 року, які б відповідно до положень ч. 1

ст. 438 КПК з урахуванням приписів статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для її скасування чи зміни.

Також відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Однак, вимоги ОСОБА_4 до касаційного суду, викладені у касаційній скарзі

з доданими до неї клопотаннями, є альтернативними та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, оскільки він порушує питання як про скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, так і про зміну судових рішень, не конкретизуючи при цьому, яких саме.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2024 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3