Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/166/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000359за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого слюсарем з ремонту автомобілів ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК України не має судимостей

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 40 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову. Цивільний позов потерпілого залишити без руху, а у випадку відсутності підстав залишення позову без розгляду, змінити вирок суду, зменшивши суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду в частині вирішення цивільного позову фактичним обставинам кримінального провадження. Так, в судовому засіданні 27 листопада 2024 року заявлене усне клопотання про залишення позову без розгляду, однак суд у вироку не навів підстав залишення клопотання без задоволення. Крім того, в порушення вимог, передбачених ст.175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено ціну позову, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, перелік документів, що додаються до позову, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судам витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Крім того, додатки до позовної заяви не долучені та не вручені обвинуваченому ОСОБА_6 . Вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, не відповідає ступеню моральних страждань потерпілого. Зокрема, судом не враховано відсутність доказів того, що потерпілий проходив відповідне лікування, та що саме це призвело до зміни його звичайного укладу та способу життя і роботи.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 25.03.2024, близько 12.30 години, разом з ОСОБА_8 перебували навпроти КП «Електротранс», яке розташоване по проспекту Університетському, 3 в місті Кропивницькому. В цей час між ними виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ділянку голови, а саме ліву скроню, після чого повалив останнього на землю. В подальшому, ОСОБА_6 , знаходячись позаду ОСОБА_8 , який перебував у положенні стоячи на колінах, наніс потерпілому серію ударів кулаками обох рук в ділянку голови та тулубу. В подальшому, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 ще один удар долонею правої руки в ділянку голови, а саме лівого вуха. Вказаними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, в дебатах захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також вид та розмір призначеного покарання учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Колегія суддів вважає, що дослідивши у сукупності зібрані по кримінальному провадженню докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_6 доведено повністю та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються неправильного, на думку захисника обвинуваченого, вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Цивільні правовідносини, що виникають з приводу відшкодування шкоди, заподіяної злочином, врегульовані положеннями ст. 1177 ЦК України, згідно із якою шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 310 від 24.04.2024 року.

Оскільки суд першої інстанції з дотриманням положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, правильно встановив наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_6 і шкодою, заподіяною потерпілому ОСОБА_8 , в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях. Та враховуючи принципи розумності та справедливості щодо стягнення шкоди, дійшов до правильного висновку про необхідність стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого завдану в результаті вчинення кримінального правопорушення моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., що на переконання колегії суддів в даному випадку є достатнім, розумним та справедливим.

Твердження захисника щодо відсутності доказів на підтвердження ступені таких моральних страждань, є необґрунтованими, оскільки суперечать як встановленим судом обставинам справи так і вимогам чинного та міжнародного законодавства, у відповідності до яких порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення її права( рішення ЄСПЛ у справах Войтенко проти України, Науменко проти України).

Отже, підстав для зменшення суми відшкодування колегія суддів не вбачає та доводи апелянта у цій частині оцінює критично, оскільки вони не містять нових відомостей, що не були враховані судом першої інстанції, а полягає у переоцінці фактичних обставин, які, на думку суду апеляційної інстанції, у вироку дістали належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що в кримінальному провадженні судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

З огляду на викладене у задоволені апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: