Справа № 638/5079/25
Провадження № 1-в/638/388/25
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , 1987 року народження,

в с т а н о в и в:

21 березня 2025 начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , 1987 року народження, який відбуває покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Клопотання мотивоване тим, що за цим вироком ОСОБА_5 засуджено, зокрема, за вчинення таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану за епізодами від 11.10.2023 (вартість викраденого майна 2600,00 грн), 11.11.2023 (вартість викраденого майна 2462,02 грн). Оскільки Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, тому начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 просив суд звільнити ОСОБА_5 від призначеного за цим вироком покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 11.10.2023 та 11.11.2023 у зв`язку з усуненням караності діяння.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» в судове засідання не з`явився, про розгляд провадження повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, у листі від 31.03.2025 зазначив, що установа підтримує клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року ОСОБА_5 , 1987 року народження, засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 06 вересня 2024 року.

На теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання за цим вироком в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Зі змісту вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_5 засуджено, зокрема, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами, які мали місце:

1) 03 жовтня 2023 року вартість викраденого майна склала 9 539 гривень 46 копійок;

2) 10 жовтня 2023 року вартість викраденого майна склала 3 262 гривень 92 копійок;

3) 11 жовтня 2023 року вартість викраденого майна склала 2600 гривень;

4) 29 жовтня 2023 року вартість викраденого майна склала 11 449 гривень 57 копійок;

5) 11 листопада 2023 року вартість викраденого майна склала 2 426 гривень 02 копійки;

6) 14 листопада 2023 року вартість викраденого майна склала 12479 гривень 40 копійок.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

На день вчинення крадіжок згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року за епізодами від 11.10.2023 та від 11.11.2023, вартість викраденого майна складала суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, тобто менше 2684,00 грн.

Таким чином, діяння, вчинені ОСОБА_5 11.10.2023 та 11.11.2023 наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» щодо засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, міра покарання за цим вироком за ч. 4 ст. 185 КК України за рештою епізодів, а саме: від 03 жовтня 2023 року, від 10 жовтня 2023 року, від 09 листопада 2023 року та від 14 листопада 2023 року, залишається без змін 6 років позбавлення волі.

Крім того, відсутні підстави для вирішення питання про звільнення від покарання згідно з вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки положення статті 51 КУпАП поширюються виключно на суспільні-відносини щодо крадіжки (таємне викрадення чужого майна), шахрайства, привласнення чи розтрати майна, проте не застосовуються у разі відкритого викрадення чужого майна. Таке діяння незалежно від вартості відкрито викраденого майна є кримінально караним.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_5 , 1987 року народження, задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 11 жовтня 2023 року приблизно о 22:00 год., від 11 листопада 2023 року не пізніше 11:01 год., у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами: від 03 жовтня 2023 року не пізніше 10:17 год, від 10 жовтня 2023 року не пізніше 12:19 год., від 29 жовтня 2023 року не пізніше 16:33 год., від 09 листопада 2023 року не пізніше 15:33 год., від 14 листопада 2023 року не пізніше 13:44 год. - до 6 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 07 квітня 2025 року о 09:20 год.

Суддя ОСОБА_1