ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

07 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2025 року у кримінальному провадженні внесенному до ЄРДР № 0001100 від 02.08.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

Вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13 грудня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 від 02.08.2021р., щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченого ОСОБА_3 .

Із зазначеним вироком не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі вказує на незгоду із фактичними обставинами кримінального правопорушення, на застосування щодо нього недозволених методів досудового розслідування та відсутність доказів його вини.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження, оскільки відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскарженні судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК

За змістом ч. 2 ст. 473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.

Послідовно забезпечуючи реалізацію засади диспозитивності, законодавець виділив в окремій нормі КПК особливості апеляційного оскарження судових рішень на підставі угод, що передбачає звуження меж вимог, які можуть ставити в апеляції суб`єкти оскарження.

Положеннями ч. 4 ст. 475 КПК встановлено, що вирок на підставі угоди може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Так, положеннями ч. 4 ст. 394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК угода не може бути укладена.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено є вичерпним.

Таким чином, законодавець створив процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами обвинуваченим, який з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди. Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК.

Разом з тим, 13 грудня 2024 року у кримінальному провадженні №0001100 від 02.08.2021 року між прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин кримінального провадження, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК, а також виду і розміру призначеного покарання.

Як вбачається із вироку та укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди, судом першої інстанції призначено ОСОБА_3 покарання, яке узгоджене між сторонами та визначене в угоді.

Відповідно до журналу судового засідання, судом першої інстанції виконано вимоги, передбачені ст. 474 КПК, зокрема, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1 КК України, ст.ст.394, 424 КПК України, про що наведено у вироку.

Згідно вироку в судовому засіданні ОСОБА_6 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 13.12.2024, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, належність йому вилучених психотропних речовин та не оспорює їх вид та розмір, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

Крім того, наслідки укладання угоди роз`яснені під час укладання такої угоди за участю захисника, де обвинувачений поставив особистий підпис.

Відповідно ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Таким чином, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.392,394,399 КПК, суддя доповідач,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2025 року у кримінальному провадженні внесе норму в ЄРДР за №0001100 від 02.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України КК України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особам, які подали апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя