КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2024,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2024 продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України, строк тримання під вартою до 12.01.2025 включно.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що з урахуванням міри покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, характеру висунутого обвинувачення, суспільної небезпеки та фактичних обставин кримінального правопорушення, існують ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_9 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, або постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в порушення п.3 ч.3 ст.184 КПК України, обвинуваченому не було вручено копію клопотання з додатками, а розгляд клопотання був проведений з порушенням розумних строків. Вважає необґрунтованим ризик переховування ОСОБА_8 від суду, оскільки останній не демонстрував будь-яких намірів чи спроб ухилення від слідства. Звертає увагу, що у батьків ОСОБА_8 значно погіршився стан здоров`я і вони потребують стороннього догляду. Стверджує, що ризик впливу на свідків припинив своє існування, оскільки стороною обвинувачення допитано 21 свідка і у ОСОБА_8 відсутня будь-яка можливість вплинути на зафіксовані показання свідків. Також вказує, що судом не викладені посилання на докази, які б підтверджували, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, оскільки такі докази не надавалися стороною обвинувачення. Наголошує, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки та позитивну характеристику за місцем тримання його під вартою.

Захисник ОСОБА_10 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що в суду не було підстав для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки будь-яких нових ризиків, які б доводили необхідність такого продовження, стороною обвинувачення не наводилось. Звертає увагу, що до затримання, ОСОБА_8 проходив службу в Управлінні державної охорони України, має позитивну характеристику та заохочення, одружений, має двох хворих батьків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів,.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність постійного місця проживання та місця роботи, наявність дружини, батьків, їх незадовільний стан здоров`я у своїй сукупності не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Підстав для визначення ОСОБА_8 розміру застави колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 12.01.2025 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3