Справа № 308/11/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освітою вищою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, досудове розслідування відносно яких триває у кримінальному провадженні № 0000171 від 24.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, організував незаконне переправлення двох осіб чоловічої статі через державний кордон України громадян України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , керував такими діями, та сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Так, на протязі вересня 2024 року ОСОБА_3 , неоднаразово зустрічався з ОСОБА_7 , з метою узгодження плану незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , де в ході зустрічей надавав останньому ряд вказівок та порад з метою організації незаконного переправлення даних осіб через державний кордон України.

08 жовтня 2024 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, діючи на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , прибув до місця стоянки автомобілів торгового центру «Дастор» за адресою: вулиця Собранецька, 89, Ужгород, Закарпатська область, 88000, на транспортному засобі, марки «SKODA», моделі «ОСТАVІА А7», д.н.з. НОМЕР_1 , де за його вказівкою вже очікували ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому діючи за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли у транспортний засіб, марки «SKODA», моделі «ОСТАVІА А7», д.н.з. НОМЕР_1 та вирушили в напрямку державного кордону України.

Так, з метою не бути викритим працівниками правоохоронного органу України, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що в с. Оноківці розташований стаціонарний пост працівників ДПСУ, де проводять перевірки всіх транспортних засобів, які слідують до Державного кордону України, останній вирішив відвезти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , по напрямку руху м. Ужгород - м. Мукачево м. Свалява м. Перечин та с. Невицьке, тобто в обхід стаціонарних постів, де останніх мали в подальшому незаконно переправити через державний кордон України.

Надалі, під час поїздки ОСОБА_9 , надавав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказівки як останні, щоб не бути викритими, мають поводитись під час їх незаконного переправлення через державний корцон України, а також на території Словацької Республіки.

Так, близько о 21 год. 20 хв. того ж дня, на виконання свого злочинного умислу щодо організації незаконного переправлення осіб через ДКУ, висадивши ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у невстановленому на даний час досудовим розслідуванням місці в контрольовано прикордонному районі біля с. Камяниця Ужгородського району, ОСОБА_3 передав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 невстановленій на даний час особі досудове розслідування відносно якої триває у кримінальному провадженні № 0000171 від 24.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яка також за попередньою змовою з ОСОБА_3 мала незаконно переправити ще двох осіб через державний кордон України, та в подальшому відвезла даних чотирьох осіб в напрямку державного кордону України до Словацької Республіки.

Однак, ОСОБА_3 свій злочинний намір щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 08.10.2024 року, близько о 21 год. 30 хв. у лісовій місцевості в населеному пункті с. Камяниця, в напрямку прикордонного знаку 240-241 на відстані 4000 метрів до Державного кордону України до Словацької Республіки, було виявлено та затримано чотирьох осіб, які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення.

Оскільки прокурор, обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , його щирим визнанням вини у вчиненому правопорушенні приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 332 КК України кваліфіковано вірно, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб, вчинені щодо кількох осіб.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого ним правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, є не працюючим, одруженим та який має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Пом`якшуючими покарання обставинами є його щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати на залучення експерта в розмірі 6367,02 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 332 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 76 КК України слідуючі обов`язки.

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Заставу внесену заставодавцем ОСОБА_12 в розмірі 121120,00 грн., згідно квитанції № від 11.10.2024 на рахунок ДКС України в м. Київ, UA0018501, отримувач ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача 820172, відповідно до її заяви частково в розмірі 70000,00 грн. перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних сил України (для зарахування коштів у національній валюті) за наступними реквізитами: НБУ, МФО: 300001, рахунок: № UA0992708, , отримувач: Національний банк України, призначення платежу: на підтримку Збройних сил України, а іншу частину в розмірі 51120,00 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Речові докази по кримінальному провадженні: транспортний засіб, марки «SKODA», моделі «ОСТАVІА А7», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі запалювання до нього, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 залишити останньому,бінокль, чорного кольору в чорній сумці з написом на ньому «PIAEK», рацію з написом на ній «VOYAGER», мобільний телефон, марки „Iphone», моделі X з IMEI: НОМЕР_3 , мобільний телефон, марки „Iphone», моделі 11 з IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Управління СБ України в Закарпатській області конфіскувати на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2024 року на речові докази скасувати.

Судові витрати на залучення експерта в розмірі 6367,02 грн. стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.

Вирок може бути олскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1