провадження №: 1-кс/752/5441/24
У Х В А Л А

11.12.2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001459, відомості щодо якого внесені 08.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, в якому адвокат просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2023 у справі №752/17585/22 (провадження №: 1-кс/752/4817/24), а саме з квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000), із забороною власникам (користувачам), іншим особам, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває вказаний об`єкт нерухомості, державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям, розпоряджатися ним будь-яким чином або відчужувати в будь-який спосіб, у томі числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачою чи реєстрацією документів, виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на квартиру.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що необхідність скасування арешту обґрунтовує тим, що при накладені арешту слідчим суддею неповно з`ясовано обставини у кримінальному провадженні, правового режиму майна, а також було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки в силу ст. 98 КПК України вказане майно не відповідає речовим доказом у кримінальному провадженні. При цьому, зазначив, що на даний час ОСОБА_3 є єдиним законним власником квартири, на яку накладено арешт та яка не є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні.

В судове засідання адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням в іншому судовому засіданні.

Одночасно з цим, із матеріалів долучених до клопотання вбачається, що адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 неодноразово подавав аналогічні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судові засідання були перенесені на інші дати. При цьому, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та надати необхідні пояснення щодо наданих документів, доказів у справі, наводити заперечення на доводи, слідчий суддя вважає, що така наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи та перешкоджанню повного, всебічного дослідження та вивчення матеріалів справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності сторін кримінального провадження та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та копії доданих до нього матеріалів, вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Зокрема, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ст. 132 КПК України).

Зі змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2023 у справі №752/17585/22 (провадження №: 1-кс/752/4817/24) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000) та заборонити власникам (користувачам), іншим особам, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває вказаний об`єкт нерухомості, державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям, розпоряджатися ним будь-яким чином або відчужувати в будь-який спосіб, у томі числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацією документів, виділом, поділом, реєстрацією та перераєстрацією прав власності на квартиру, з метою збереження речових доказів.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 14 лютого 2023 року вищевказана квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0001459 від 08.07.2022 року.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 30.10.2023 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2023 у справі №752/17585/22 (провадження №: 1-кс/752/4817/24) залишено без змін.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями частини 1 стаття 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому, доводи клопотання про скасування арешту майна не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2023 у справі №752/17585/22 (провадження №: 1-кс/752/4817/24).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001459, відомості щодо якого внесені 08.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1