Справа № 569/477/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000001 від 01.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на мопед марки Musstang MT125-3 ACTIVE 120, д.н.з. НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 та автомобіль марки Ford Transit Connect 1800, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , у період з 02.01.2025 по 11.01.2025, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливі мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадян України призовного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, 11 січня 2025 року, о 13 год. 50 хв., ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , перебуваючи в с.Блажове Сарненського району Рівненської області, надали пораду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо незаконного перетину державного кордону України та роз`яснили, що вони можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у період дії воєнного стану, в напрямку республіки білорусь, заплативши їм за двох осіб 10000 доларів США. При цьому, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 полягали у наданні послуг перевезення з с. Блажове Рівненської області до державного кордону України з республікою білорусь поблизу с. Березове Сарненського району Рівненської області, та усунення перешкод шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані на напрямку руху.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в ході інструктажу, довели до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порядок дій перед та після незаконного переправлення через державний кордон та, керуючи почергово різними транспортними засобами, а саме, невстановленим мотоциклом, автомобілем марки Ford Connect з реєстраційним номером НОМЕР_3 , невстановленим трактором та гужовою підводою, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України, організували та здійснили перевезення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до державного кордону України.

Далі, 11.01.2025, приблизно о 18 годині 00 хвилин, прибувши на гужовій підводі під керуванням ОСОБА_5 на відстань близько 5 м до лінії державного кордону України з республікою білорусь, неподалік с. Березове Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_5 , передав ОСОБА_6 гроші в сумі 10000 доларів США за послугу з організації незаконного переправлення через державний кордон України.

12.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває рухоме майно, зокрема:

-мопед марки Musstang MT125-3 ACTIVE 120, д.н.з. НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі НОМЕР_2

-автомобіль марки Ford Transit Connect 1800, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Покликаючись на вищевикладене, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення спеціальної конфіскації/конфіскації майна, як виду покарання.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000001 від 01.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У рамках досудового розслідування, 12.01.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 , перебуває рухоме майно, зокрема:

-мопед марки Musstang MT125-3 ACTIVE 120, д.н.з. НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі НОМЕР_2

-автомобіль марки Ford Transit Connect 1800, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Факт належності вказаних транспортних засобів ОСОБА_5 підтверджується інформаційною довідкою з Головного сервісного центру МВС.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Одночасно з цим, вимоги ч.1 ст. 173 КПК України та абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України слід застосовувати у сукупності із приписами ч. 11 ст. 170 КПК України. Так, заборона або обмеження користування, розпорядження майном застосовується лише у разі, коли вже існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. В той же час, для накладення арешту шляхом заборони відчуження об`єкту (зміни власника) достатньо встановити наявність у особи правомочності відчужити та можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити відповідне майно.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно підозрюваного, відносно якого існує сукупність підстав застосування конфіскації майна як виду покарання, відповідно до санкції статті Кримінального кодексу України, передбаченої ч. 3 ст. 332 КК України, із забороню відчуження та розпорядження будь-яким чином вказаним майном, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, санкцію ч. 3 ст. 332 КК України, що передбачає конфіскацію майна, слідчий суддя з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, з метою забезпечення конфіскації майна, як можливого призначення виду покарання ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мопед марки Musstang MT125-3 ACTIVE 120, д.н.з. НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі НОМЕР_2

-автомобіль марки Ford Transit Connect 1800, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Встановити заборону власнику чи будь-якій іншій особі користуватись, розпоряджатись та відчужувати його будь-яким чином.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя