Справа № 643/66/25
Провадження № 1-кс/643/157/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові, клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 408 КК України, -

встановив:

Слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2025 приблизно о 04:00 в місці дислокації тимчасової дислокації підрозділу першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклих неприязних відносин між інспектором прикордонної служби 3 категорії номер обслуги третьої групи мінометів першого відділення вогневої підтримки мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону солдатом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором прикордонної служби 3 категорії номером обслуги третьої групи мінометів першого відділення вогневої підтримки мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інспектором прикордонної служби 2 категорії водієм третьої групи мінометів першого відділення вогневої підтримки мінометної прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону сержантом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник конфлікт, в ході розвитку якого ОСОБА_4 здійснив щонайменше 5 пострілів з ввіреної йому зброї автомату НОМЕР_2 в середню частину тулуба ОСОБА_6 , від яких останній загинув на місці події.

Поміж з цим встановлено, що солдати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності вчинили дезертирство зі зброєю (автомат АК-74 НОМЕР_3 та 330 патронів калібру 5.45 мм), тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

03.01.2025 в ході огляду добровільно виданої першим прикордонним загоном ДПСУ зброї та боєприпасів виявлено та вилучено: автомат АК-74 № НОМЕР_4 ; магазин до автомату АК світлокоричневого кольору з написом, який виконано чорним маркером «БРАТ 2»; патрони калібром 5,45 мм з маркуванням «А417J.24» - 28 шт.

Вказані предмети відповідно до постанови слідчого від 03.01.2025 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, просила клопотання розглянути за її відсутністю та задоволити.

Через канцелярію суду надійшло клопотання від командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_7 , в якому останній просить розглянути клопотання за відсутності представника військової частини НОМЕР_5 , проти задоволення клопотання не заперечує.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не прибуття когось із них у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до норми ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а проведення огляду та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого за ознаками засобу вчинення кримінального правопорушення, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб?єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» (заява № 19776/92) від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» (заява № 25701/94) від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» (заява № 43622/98) від 19.11.2009).

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідатиме належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, не суперечитиме його загальним засадам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 117, 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2025 шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вилученим в ході огляду місця події 03.01.2025 майном, яке визнано речовим доказом, а саме: автоматом АК-74 № НОМЕР_4 , магазином до автомату АК світлокоричневого кольору з написом, який виконано чорним маркером «БРАТ 2», патрони калібром 5,45 мм з маркуванням «А417J.24» - 28 шт.

Зберігання майна, зазначеного у другому абзаці, визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1