Справа № 203/465/25
Провадження № 1-кс/0203/502/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 19 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000442 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із вищою юридичною освітою, який одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює в ТОВ «Руд Екзост Сістем» на посаді фахівця з організації майнової та особистої безпеки, відповідно до ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5437 від 01 липня 2022 року, видане радою адвокатів Дніпропетровської області), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання не має, раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року під наглядом прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за проведенням цього досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, прокурор клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до ОСОБА_4 , підозрюваного в тяжкому злочині за ознаками ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 21 січня 2025 року о 16:17 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Користуючись своїми зв`язками у ІНФОРМАЦІЯ_3 підозрюваний може знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, доступ до яких у органу досудового розслідування на даний час відсутній. Також, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, схиляти їх до зміни показань на свою користь, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, з огляду на те, що наразі органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення злочину та особи, які можуть мати відомості про обставини вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення. Окрім цього, під загрозою покарання до 8 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання підозрюваного винним або від кримінального переслідування, існує реальна можливість вчинення підозрюваним іншого злочину, в тому числі шляхом виготовлення та використання підроблених документів, а також продовжити діяльність, пов`язану зі сприянням в ухиленні від військової служби громадян України та отримання від них неправомірної вигоди.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора тим, що підозра є явно необґрунтованою, оскільки жодних прямих чи непрямих доказів вимагання, як кваліфікуючої ознаки частини 3 ст. 369-2 КК України, що визначає тяжкість покарання за тяжкий згідно ст. 12 КК України злочин, стороною обвинувачення не надано і за недоведеності кваліфікуючої ознаки вимагання кваліфікація кримінального правопорушення свідчить про можливість «розумно» припустити ознаки нетяжкого злочину за ч.2 ст. 369-2 КК України, що відповідно істотно впливає на підстави заявлення клопотання про застосування найтяжчого виду запобіжного заходу і згідно вимог п. 3 ч.2 ст. 183 КПК України потребує доведення обставин переховування від органу досудового розслідування чи вчинення перешкод кримінальному провадженню. Разом з тим, прокурором не доведено, що ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботу, осіб на утриманні і до затримання таких спроб не вчиняв. Крім того, не доведені і обставини вчинення будь-яких перешкод кримінальному провадженню, а тому вказане виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також захисник вказувала на те, що посилаючись у клопотанні та повідомленні про підозру на вимоги Закону України «Про запобігання корупції», про які був обізнаний ОСОБА_4 , та повинен був їх дотримуватись прокурор залишив поза увагою ту обставину, що вимоги цього Закону не розповсюджуються на адвоката, яким є ОСОБА_4 , а суб`єктом цього Закону є ОСОБА_9 , військовослужбовець АНД РТЦК, через якого за даними повідомлення про підозру ОСОБА_10 передавав кошти неправомірної вигоди, а показання ОСОБА_10 по суті показаннями, які викривають діяльність ОСОБА_11 , проте описані у повідомленні про підозру та клопотанні дії свідка та заявника свідчать про ознаки провокації злочину. Одночасно захисник вказувала на відсутність доданих до клопотання матеріалів, які б підтверджували наявність у слідчого та прокурора правових підстав для здійснення повноважень по проведенню досудового розслідування та процесуального керівництва (відповідно) у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 , за ч.3 ст. 369-2 КК України, оскільки сама по собі ст. 369-2 КК України за вказаним суб`єктом (адвокатом) взагалі не підслідна органам ДБР, проте жодних процесуальних документів з вказаного питання до клопотання не додано, а наявні лише стосовно провадження за ст. 332 КК України. Так само, на думку захисника, ризики за п.1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки визначені стороною свідки вчиняли незаконні дії, один - щодо незаконного виключення з військового обліку, інший - з метою допомогти першому уникнути, будучи службовою особою органу, в повноваження якого входить вирішення цього питання, тобто містять ознаки провокації злочину. При цьому згідно повідомленої підозри ОСОБА_4 не підозрюють у виготовленні чи використанні підроблених документів, отже існування ризику за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є лише припущенням. Таким чином, з урахуванням викладеного, захисник просила відмовити в задоволенні клопотання, а у разі, якщо слідчий суддя дійде висновку про задоволення клопотання, то застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або ж визначити заставу у мінімальному розмірі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засідання також заперечував проти клопотання прокурора тим, що підозра є явно не обґрунтованою, а ризики є недоведеними та не відповідають встановленим характеризуючим даним підозрюваного, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_4 не конкретизоване, не містить жодного факту наявності складу інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема, в підозрі не обґрунтовано та не доведено наявність ні одержання неправомірної вигоди, ні вимагання такої вигоди. Так, підозрюваний не має жодних намірів переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, з огляду на те, що до затримання підозрюваний постійно проживав в м. Дніпрі разом зі своєю дружиною та дитиною. Також підозрюваний не має намірів впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки свідки вже допитані та їх позиція є визначеною. Так само не доведений і ризик щодо вчинення нового кримінального правопорушення з підстав того, що підозрюваний до жодної відповідальності не притягувався та до матеріалів клопотання не додано жодних доказів, на підтвердження того, що він має намір вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється. Окрім цього, ризик знищення, схову або спотворення речей або документів у зазначеному кримінальному провадженні не доведений, з огляду на те, що всі речові докази вже вилучені і доступ до таких підозрюваний не має. Таким чином, з урахуванням викладеного, захисник просив відмовити в задоволенні клопотання, а у разі, якщо слідчий суддя дійде висновку про задоволення клопотання, то застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисників, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого кримінального правопорушення, за який санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна.

21 січня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, з метою власного протиправного збагачення, 20 січня 2025 року приблизно о 15:50 год., перебуваючи в салоні автомобіля «BMW» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Святослава Хороброго в м. Дніпрі, поблизу будівлі 4а, адвокат ОСОБА_4 вимагав та отримав від ОСОБА_10 , через стрільця роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого солдата ОСОБА_9 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 12 000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 20 січня 2025 року складає 505 508,40 грн.) за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави - посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виключення ОСОБА_10 з військового обліку за станом здоров`я на підставі недостовірних документів про хворобу останнього. Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди фактичними даними повідомлення УСБУ у Дніпропетровській області № 55/15/Д/2-77667-вих від 17 вересня 2024 року, зареєстрованого в Дніпровській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону за вх. № 6867-24 від 19 вересня 2024 року про виявлені ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, зокрема й в діях ОСОБА_4 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ; повідомлення УСБУ у Дніпропетровській області за вих. № 55/15-55-вих. від 14 січня 2025 року, зареєстрованого в Дніпровській спеціалізованій прокуратурі Східного регіону за вх. № 308-25 від 16 січня 2025 року про виявлення ознак кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369-2 КК України в діях ОСОБА_4 , протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи та аудіоконтролю особи від 02 грудня 2024 року, протоколу огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 20 січня 2025 року за участю свідка ОСОБА_9 , що сукупно з протоколом обшуку від 20 січня 2025 року, в ході проведення якого в автомобілі, що перебував під керуванням ОСОБА_4 - «BMW Х5» з номерним знаком НОМЕР_2 виявлено та вилучено, в тому числі грошові кошти (долари США) в пачці, перев`язані резинкою, банкнотами номіналом 100 доларів США в кількості 110 купюр на загальну суму 11 000 доларів США та протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України (безпосередньо після вчинення злочину) викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Тому прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, виявленої в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , що є причиною виникнення підозри, які за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Відповідно, прокурором наведені вагомі докази викриття «на гарячому», внаслідок чого належить визнати доказаним існування «обґрунтованої підозри» для застосування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_4 на початковому етапі розслідування у поєднанні із спірною попередньою правовою кваліфікацією скоєного, дійсно може заохочувати сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, внаслідок чого заінтересованість підозрюваного у справедливому судовому розгляді з доведенням своєї непричетності до події злочину на цій стадії провадження, дійсно, може істотно зменшувати ризик втечі, але з іншого боку ще більше спокушає до незаконного впливу на свідків, заявника та іншого перешкоджання з`ясуванню істини у кримінальному провадженні, істотно підвищуючи ризики таких дій з метою штучного створення доказів на свій захист, що свідчить про доведеність ризиків за п.2 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за п.п.1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованому злочині підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами затримання особи «на гарячому», а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання, дружини, малолітньої дитини, роботи, не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 8 років з конфіскацією майна.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, користуючись своїми зв`язками у ІНФОРМАЦІЯ_3 , може самостійно або через інших осіб знищити сховати чи спотворити речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, доступ до яких у органу досудового розслідування на даний час відсутній, проте щодо яких підозрюваний обізнаний про їх місце та значення для викриття незаконно діяльності.

Доведеним є й ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення до надання завідомо неправдивих показів, а також впливати на інших свідків, які ще не встановлені та не допитані, що, як наслідок, потягне за собою можливість уникнення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків, які вже допитані під час досудового розслідування, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає доведеним і ризик за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з метою ухилення від покарання у разі визнання підозрюваного винним або від кримінального переслідування, існує реальна можливість продовження діяльності, пов`язаної зі сприянням в ухиленні від військової служби громадян України та отримання від них неправомірної вигоди.

Прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючими на випадок перебування на свободі ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в тому числі знищенням чи переховуванням речей, предметів, засобів, документів, необхідних для викриття повною мірою скоєного групою осіб, та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Доводи захисника, про те, що досудове розслідування за ст. 369-2 КК України здійснюється неналежним органом досудового розслідування, спростовується наданими під час розгляду цього клопотання прокурором процесуальними документами з визначення після внесення 16 січня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст. 369-2 КК України підслідності з дорученням заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону проведення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч.3 ст. 369-2 КК України Третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Дніпрі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві 16 січня 2025 року, постановами за підписом вказаного прокурора від 16 січня 2025 року про визначення групи прокурорів та об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне кримінальне провадження.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним ризикам переховування, впливу на інших учасників кримінального провадження, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання, тобто з 16 год. 02 хв. 20 січня 2025 року до 16 год. 02 хв. 20 березня 2025 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає з 01 січня 2025 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , приймаючи до уваги розмір неправомірної вигоди, що складає в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ на 21 січня 2025 року 505 508,40 грн., дані про особу підозрюваного, його майновий стан і розмір доходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, тобто такий, що перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити її у розмірі 166 (сто шістдесят шість) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 502 648 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності, тоді як більший розмір застави у 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 1 059 800,00 грн. прокурором під час розгляду клопотання не доведений.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 19 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000442 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 20 березня 2025 року, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Визначити строк дії ухвали до 20 березня 2025 року.

ОСОБА_4 , може бути звільнений під заставу 502 648 (п`ятсот дві тисячі шістсот сорок вісім) гривень, тобто 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали - до 16 год. 02 хв. 20 березня 2025 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби (роботи);

- утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 24 січня 2025 року о 16:35 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1