Справа № 350/749/24
Провадження № 11-кп/4808/550/24
Категорія ст.125 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Рожнятівського районного суду від 30 вересня 2024 року, відносно ОСОБА_8 , за ст. 125 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд першої інстанції усупереч вимогам КПК України упереджено підійшов до оцінки доказів на яких ґрунтується обвинувачення, а її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України побудована на суперечливих та неперевірених належним чином доказах сторони обвинувачення.

Звертає увагу суду на те, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 стверджувала, що нібито обвинувачена в процесу конфлікту штовхнула її руками в ділянку грудей і вона впала на купу гравію та сильно вдарилась в голову, в той час обвинувачена набираючи в жмені гравію два рази кидала їх в ділянку голови. А також завдала удари ногами по її стегнах.

Проте, згідно висновку судово медичної експертизи від 15.04.2024 року у ОСОБА_11 були такі тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма зі струсом головного мозку, синці в ділянці голови, які утворилися від тупих предметів і могли утворитися як при нанесені ударів тупим предметом у вищі ділянки тіла так і при падінні та ударі до таких предметів.

Про те, що в ділянці голови є синці, а не гематоми, як вказано в медичних документах, свідчить про відсутність ударів.

Що стосується доказів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які суд визнав як доказ її вини вважає, що їх не слід враховувати, оскільки вони не бачили як обвинувачена штовхала потерпілу чи наносила удар камінням в ділянку голови останній.

Просить вирок Рожнятівського районного суду від 30.09.2024 року скасувати та закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в її діях складу злочину.

За вироком суду ОСОБА_8 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 3608 гривень матеріальної шкоди, 15000 гривень моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Судом встановлено, що 27.03.2024 близько 11:30 год. неподалік житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та її сусідкою ОСОБА_11 на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_8 обома руками штовхнула потерпілу в область грудної клітки, внаслідок чого вона впала, після чого нанесла ОСОБА_11 декілька ударів ногами у ділянку стегна лівої та правої ноги. Не припиняючи своїх дій, підняла з землі каміння та почала кидати їх в область голови та рук потерпілої. Внаслідок чого, спричинила ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченої складу злочину;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- представник потерпілої ОСОБА_10 , заперечила з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченої, просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої, на кваліфікацію її дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи наведенні в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_8 з приводу того, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та надав невідповідні висновки, викладені у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вона ніякого злочину не вчиняла, на думку колегії суддів є безпідставними.

У відповідності до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог ст.84 ч.1 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на : показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , письмову заяву ОСОБА_11 до Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області від 27.03.2024 року про вчинення відносно неї ОСОБА_8 кримінального правопорушення (а.п. 44), протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.03.2024 року (а.п. 43), рапорт старшого інспектора - чергового відділення поліції «2 Калуського РВП ГУНА в Івано Франківській області від 27.03.2024 року (а.п. 42), протокол огляду місця події від 25.04.2024 року з додатками (а.п. 56-60), висновок експерта № 39 від 15.04.2024 року ( а.п. 46-48).

Отже, суд першої інстанції, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ст. 125 ч.2 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

У відповідності до вимог ст.8 ч.2 та ст.9 ч.5 КПК України, принцип Верховенства права у кримінальному провадженні, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності „ поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченою.

Щодо доводів наведених в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_8 з приводу того, що вона не мала жодного наміру спричинити будь - які тілесні ушкодження потерпілій, оскільки під час словесного конфлікту ОСОБА_11 замахнулася на неї та хотіла схопити за куртку, однак вона відхилилася, а потерпіла втративши рівновагу та впала на купу гравію.

Судова колегія вважає дані доводи безпідставними та необгрунтованими, оскільки згідно встановлених фактичних обставин судом першої інстанції, обвинувачена штовхнула потерпілу в область грудної клітки, внаслідок чого вона впала, потім ОСОБА_8 нанесла їй декілька ударів у ділянку стегна лівої та правої ноги, а також піднявши з землі каміння почала кидати їх в область голови, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дані доводи обвинуваченої ОСОБА_8 спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Посилання апелянта на те, що в її діях відсутній склад злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, оскільки навіть згідно висновку судово медичної експертизи № 39 від 15.04.2024 року не встановлено механізму спричинення наявних у потерпілої тілесних ушкоджень та можливого способу їх отримання, на думку судової колегії є безпідставними.

Так як, висновком судово медичної експертизи № 39 від 15.04.2024 року ( а.п. 46-48), підтверджується, що у ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження : закрита черепно мозкова травма зі струсом головного мозку, синці в ділянці голови, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими предметами у вказані вище ділянки тіла, так і при падінні на площину та ударах вищевказаними ділянками тіла до тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну вказаному в постанові. Закрита черепно мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таких, що викликали короткочасний розлад здоров`я, решта описані тілесні ушкодження відносяться до легких.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченій врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України, тобто дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

При цьому, як вбачається з вироку, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується позитивно, одружена, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено. До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_8 є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено апеляційних підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування вироку суду першої інстанції, а тому подана апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 є необгрунтованою.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , слід залишити без задоволення, а вирок Рожнятівського районного суду від 30 вересня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Рожнятівського районного суду Івано Франківської області від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ст.125 ч.2 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4