У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/13284/24

№ 1-кп/183/2233/24

02 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000090 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 31.12.2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, підготовче судове засідання по якому відповідно до вимог ст. 314 КПК України було призначено на 02.01.2025 року.

Прокурор в судовому засіданні вважала за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає. Крім того, прокурор заявила клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, однак, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, про продовження строків тримання під вартою, зазначив, що ризики не доведенні, його підзахисний, раніше не судимий, вину визнає повністю, має постійне місце мешкання, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Обвинувачений проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту не заперечував, щодо про продовження строків тримання під вартою підтримав свого захисника.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не має.

Отже, суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, осіб, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 , обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то про його наявність свідчить те, що ОСОБА_5 може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків, які разом мешкають в одному місті та районі, а тому матиме можливість тиснути на свідків з метою зміни ними показів в суді.

У той же час, суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні не доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд приймає до уваги обставини, на які посилається сторона захисту щодо зменшення розміру застави, однак наявність таких обставин не спростовує висновків суду, викладених вище.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків, оскільки свідки проживають в одному місті та районі з обвинуваченим.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити на 60 днів.

Крім того, відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, суд вважає, що розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який був раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_5 повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 331, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні на 07 січня 2025 року о 13 годині 00 хвилин в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, осіб, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченомуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 28 лютого 2025 року включно, із збереженням визначеного раніше розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 242 240 гривень 00 копійок.

У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 застави, покласти на останнього наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу, суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4).

Повний текст Ухвали оголошено 06 січня 2025 року о 08.45 годині.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1