Справа № 351/1956/22
Провадження № 1-в/610/182/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився і зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживав до затримання в АДРЕСА_2 , неодноразово судимого,

засудженого 02.05.2023 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України (вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022) до 8-ми років 1-го місяця позбавлення волі,

початок строку: 02.06.2023, кінець строку: 19.01.2030,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" (далі ДУ "ПВК (№ 17)) про вирішення питання про приведення вироку Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 за ч. 2 ст. 121 КК України. Водночас за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до 1-го року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, приєднано до покарання призначеного вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8-ми років позбавлення волі частину покарання, призначеного вироком від 02.05.2023 у виді 1-го місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць. Внаслідок вчинення ОСОБА_3 21.11.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України було завдано шкоду на суму 1 940 грн, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення ДУ "ПВК (№ 17)" до суду з цим поданням.

Представник ДУ "ПВК (№ 17)" в судове засідання не прибув, матеріали подання містять заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення подання ДУ "ПВК (№ 17)" не заперечував, просив розглядати за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд подання за його відсутності, від проведення судового в режимі відеоконференції відмовився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 8-ми років позбавлення волі. В строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.12.2020 до 19.11.2021 та з 02.12.2022 до набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 20.04.2023.

Вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, приєднано до покарання, призначеного вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2022 за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8-ми років позбавлення волі частину покарання, призначеного вироком від 02.05.2023, у виді 1-го місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць.

Вирок набрав законної сили 06.06.2023.

Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком становить: за І епізодом (ч. 2 ст. 190 КК України) 1 940 грн, за ІІ епізодом (ч. 4 ст. 185 КК України) 22 000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 02.05.2023 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 вчинив 21.11.2022. Сума завданої матеріальної шкоди за цим епізодом становить 1 940 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2 481 грн (1 240,5?2=2 481).

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 02.05.2023 діями ОСОБА_3 (епізод І від 21.11.2022) було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1 940 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість майна, яким ОСОБА_3 заволодів 21.11.2022 шляхом зловживання довірою, становила 1 940 грн, тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2022 році 2 481 грн, то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 21.11.2022 діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи "ПОКРОВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№ 17)" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання за сукупністю злочинів, призначеного вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2023 року на підставі ст. 70 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023, в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023, в частині призначення ОСОБА_3 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді 8-ми років 1-го місяця позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1