Справа 303/753/19
№ 1-кп/303/200/24
В И Р О К

05 грудня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачеві кримінальне провадження №0000043, внесене до ЄРДР 27.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Керецьки Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді старшого слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

- захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И В:

Згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.162 КК України, - порушенні недоторканості житла, тобто незаконному проникненні до житла та незаконному проведенні обшуку, вчиненому службовою особою, за наступних обставин:

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000093, внесеному до ЄРДР 12.01.2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та являючись службовою особою, 01 квітня 2013 року о 15:30год., маючи умисел, спрямований на незаконне проникнення у житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , яким фактично володіє ОСОБА_7 , в якому проживає ОСОБА_6 , та проведення у даному будинку незаконного обшуку, реалізовуючи свій злочинний умисел, порушуючи конституційне право ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на недоторканність житла, закріпленого в ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, прибувши до вищевказаного домоволодіння, без згоди ОСОБА_7 та без відповідної ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, будучи службовою особою, достовірно знаючи про вимоги Конституції України, а також про вимоги ст.233 КПК України, діючи умисно і протиправно, шляхом вільного доступу потрапив на земельну ділянку, де розташований будинок за адресою АДРЕСА_3 , та в подальшому, без правових підстав, незаконно, проник до вказаного будинку, безперешкодно увійшовши в середину, та в період часу з 15 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. провів у вищевказаному будинковолодінні незаконний обшук, в ході якого вилучив речі та предмети.

Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України не визнав та показав, що в квітні 2013 року він працював на посаді слідчого Свалявського відділу міліції. 01.04.2013 року. Того дня, начальником слідчого відділення Свалявського ВМ, ОСОБА_9 було винесено постанову про призначення групи слідчих в кримінальному провадженні № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року за ч.3 ст.185 КК України, до якої його було включено, старшим групи був ст. слідчий ОСОБА_10 . У цей же день, начальником слідчого відділення Свалявського ВМ, ОСОБА_9 йому було надано доручення вже не пам`ятає усне чи письмове, провести обшук за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_11 .. Згідно ухвали він мав вилучити різні речі, які могли бути викраденими. При цьому, ОСОБА_9 особисто наддав йому ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду про дозвіл на проведення обшуку, удвох екземплярах. Ухвала про обшук (вірніше копія ухвали про обшук) була підписана та скріплена печаткою суду, тому у нього не було сумнівів у її законності. До проведення обшуку начальник Свалявського відділу міліції ОСОБА_12 сформував склад групи, яку було залучено для проведення слідчої дії, і всі вони виїхали до місця проживання ОСОБА_6 , зібрав слідчих, оперативних працівників та дільничих і організував їх прибуття до адреси проведення обшуку. Він взяв з собою папку з бланками протоколів, копіювального паперу, ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук та поіхав в одному автомобілі з начальником райвідділу міліції ОСОБА_12 , на адресу проведення обшуку. Від райвідділку поліції до адреси за якою повинен був проводитися обшук, іхати автомобілем 5 хвилин. Виїхало на обшук кілька автомобілів в останньому іхав він та начальник Свалявського відділу міліції ОСОБА_12 . Прибувши за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_11 , ввійшли на територію дворогосподарства через дерев`яну хвіртку. На території дворогосподарства вже знаходилися працівники поліції, які прибули перед ними. Він підійшов до будинку з боку до входу площатка та навіс. Він звернув увагу, що на той момент двоє працівників поліції утримували ОСОБА_6 (мешканця будинку), який намагався заподіяти тілесні ушкодження працівникам поліції, які його утримували. Він підійшов до ОСОБА_13 і повідомив останньому, що прийшов з обшуком на підставі ухвали слідчого судді. Після чого, перед входом до будинку, у присутності понятих зачитав у голос зміст ухвали про дозвіл на обшук. Роз`яснив ОСОБА_6 , його матері ОСОБА_14 та понятим їх права і обов`язки. Він знав цю сім`ю і вони його також знали. ОСОБА_6 після оголошення ухвали про обшук не заявляв жодних зауважень, хоч від отримання копії ухвали про обшук відмовився. При цьому ОСОБА_6 поводився агрессивно. Після оголошення ухвали, було розпочато обшук, його здійснював слідчий ОСОБА_15 , а він ОСОБА_3 вів протокол обшуку. Під час обшуку у кладовій кімнаті було виявлено купу речей (електроінструменти, зварювальні пристрої, кабелі та інше). ОСОБА_16 . оглядав речі, які виявляли, в він їх описував у протоколі слідчої дії. Після чого всі виявлені та вилучені речі були належним чином упаковані, пакети скріплені печатками та підписані слідчим і понятими. На запитання учасників судового розгляду, обвинувачений відповів, що ухвалу про дозвіл на обшук, він особисто отримував від начальника ОСОБА_9 у дену пору доби. Слідча дія булла завершена ближче до вечора. При оголошенні ухвали, мати ОСОБА_17 булла також присутня. Він зазначив у протоколі обшуку, час початку слідчої дії 15:30 за київським часом. Вважає, що розбіжність у часі, вказаному в протоколі обшуку та в журналі судового засідання, за результатами якого було винесено відповідну ухвалу суду, могла виникнути через якусь помилку в суді. Особисто він з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку до суду не звертався і участі в судовому засіданні не брав, йому тільки було надано саму ухвалу і це було після обіду, до проведення обшуку. Сам обшук було проведено в той період часу, який вказано в протоколі, і ухвала суду на той момент в нього була, оскільки інакше бути не могло, без ухвали він би нічого не проводив. Під час досудового розслідування, з метою встановлення вказаних обставин, він заявляв клопотання про тимчасовий доступ до комп`ютерної техніки суду, щоб встановити час виготовлення ухвали, просив допитати його із застосуванням відео фіксації та перевірити його покази за допомогою поліграфу, однак в цьому йому було відмовлено. ОСОБА_6 був присутній від початку обшуку до кінця слідчої дії. Просить його виправдати, оскільки не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення. Протокол затримання ОСОБА_6 на місці обшуку не складався. Протокол слідчої дії він особисто підписував.

Заявлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, обвинувачений також не визнав та просив в їх задоволенні відмовити.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 01 квітня 2013 року, о 12 год. 40 хв. в його помешкання увірвалися 15 чоловік невідомих йому осіб. Серед них, був ОСОБА_3 у поліцейській формі. Зайши на подвір`я його дворогосподарства без його дозволу. Особи у цивільному, яких він впізнав ОСОБА_18 і ОСОБА_19 першими вірвалися у його будинок, треті зайшов ОСОБА_3 за ними інші. Вдома на той момент був він, його мати ОСОБА_20 та його дівчина ОСОБА_21 , які дуже перелякалися. Звертає увагу, що вказані особи саме увірвалися в будинок, бо двері були зачинені. Нічого не пояснюючи, ОСОБА_18 і ОСОБА_22 заламали йому руки назад, повалили на крісло, наділи кайданки. Сказали, що прийшли робити обшук, але ніякої ухвали про проведення обшуку не пред`явили. Це все відбувалося у присутності ОСОБА_3 , який на протиправні дії працівників поліції жодним чином не відреагував. В усній формі його було повідомлено, що вони будуть проводити обшук за вказівкою прокурора. Коли його затримали, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 забігли в першу кімнату, де маму повалили на підлогу, один з них тримав її за ноги, інший за грудну клітку, почали її принижувати. Мама почала плакати, однак слідчий ОСОБА_3 ніяких зауважень іншим працівникам міліції не робив. ОСОБА_3 повідомив, що прийшов проводити обшук на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, однак жодної ухвали про дозвіл на обшук не пред`явив, також повідомив, що будуть шукати викрадені речі, які саме не повідомив. Під час проведення обшуку ніяких понятих не було, їх привезли через 20 хвилин, це були раніше судимі особи на прізвище ОСОБА_25 та Фізер, які на даний час відбувають покарання. До того, як цих понятих привезли, працівники міліції вже почали обшук, розкривали шафи, заходили в різні кімнати. В ході обшуку працівники міліції витягли з під тумби поліетиленовий пакет з якимись боєприпасами і висипали їх на підлогу, все розкидували, навіть ОСОБА_26 , викрадали його майно. Далі, його завели у переднюю кімнату та запросили понятого ОСОБА_25 . Потім о/у ОСОБА_15 проводив обшук його кімнати. Приблизно 30 хвилин його тримали, за цей час він робив працівникам міліції різні зауваження, але ніхто не реагував, обвинувачений ОСОБА_3 у всьому відмовляв. На його очах інші працівники міліції взяли його маму за руки та за ноги, вивели на огород, знущалися з неї, погрожували тюрмою. Відеозапис обшуку проводив начальник СКР Свалявського РВ, ОСОБА_27 на відеокамеру. До кінця обшуку він не був присутній та не знає чим він закінчився, бо о 13 год. 20 хв. працівники міліції Кобулей, ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , застосовуючи фізичну силу, заштовхали його в автомобіль ВАЗ, білого кольору, і відвезли в Свалявський РВ УМВС. Однак жодної реєстрації у відповідному журналі затриманих, не відбулося. Там, в кабінеті начальника карного розшуку його пристебнули до стільця, тримали без води та їжі, без адвоката до 23.00 год. 01.04.2013 року. Він просив призначити йому адвоката, але слідчий відмовив, погрожував тюрмою. В той час він пережив сильний стрес, в нього почались запаморочення, тому він просив лікаря, але йому і в цьому відмовили, помістили в ІТТ. Звертає увагу, що протокол обшуку від 01.04.2013 він не бачив і не підписував. Йому відомо, що згідно протоколу обшуку такий проведено з 15:30 год по 17:30 год., у той же час, він у 15:30 год 01.04.2013 року вде був у відділі поліції, як затриманий. У протоколі зазначено речові докази, особисті речі його матері, доля яких йому не відома. У протоклі про його затримання, зазначено, що йог обуло затримано о 19:00 год. Протокол його затримання не складався. З протоколом обшуку він ознайомився лише тоді, коди знайомився з матеріалами кримінальної справи відносно нього. Потерпілий ОСОБА_6 підтримав вимоги позовної заяви про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальної та моральної шкоди. Позов просив задоволити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засідання 14 травня 2024 року показала, що 01.04.2013 року біля 12 год. 40 хв. вона знаходилась вдома, хотіла обідати, і в цей час через вікно побачила якихось людей. Вони зайшли в будинок, відразу пішли до сина і одягнули на нього кайданки. ОСОБА_3 був у формі поліцейського, решта осіб у цивільному. Вона в цей час сильно перелякалась, їй стало зле і вона впала. Ті особи намагалися викинути її на двір, погрожували їй, почали все забирати з будинку, забрали навіть її пенсію 680,00 гривень. Вони не повідомили що шукають. Потім її виштовхали на двір, де тримали, сказавши, що в будинку проходить обшук і їй не треба там бути, а коли вона просила води, відповіли, що дадуть яду, один з тих осіб вдарив її рукою по обличчю. ОСОБА_3 був серед тих осіб, він їх не зупиняв, здалеку показував якийсь аркуш паперу, але що там було напитано, вона не знає, нічого не підписувала. З її хати забрали її особисті речі, інструменти, кабелі. Біля 17 год. 30 хв. її та її сина забрали до відділку міліції. З того часу в неї сильно погіршився стан здоров`я. Потерпіла ОСОБА_7 після її допиту, подала суду заяву від 19.06.2024 року про розгляд справи у її відсутності (а.с. 172, том 7)

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав вимоги позовної заяви про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди. Позов просив задоволити.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_29 показав, що на даний час обіймає посаду поліцейського офіцера громади. На обшуку, який проводився 01 квітня 2013 року о 15:30 год., за адресою: АДРЕСА_3 , він не був, бо на той час не працював у поліції.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_30 показав суду, що працює на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Свалявського відділення поліції. В квітні 2013 року він разом з іншими працівниками міліції проводили обшук у громадянина ОСОБА_31 згідно ухвали Свалявського районного суду. Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду про дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_3 , він особисто отримував до обіду у суді 01.04.2013 року, а саме у секретаря судового засідання Вероніки, на другому поверсі суду. Про отримання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук за підписом судді, скріпленої гербовою печаткою, він розписався у журналі. Отриману ухвалу негайно відніс Свалявського РВ та передав начальнику Свалявського РВ, ОСОБА_9 .. На місці проведення слідчої дії були багато працівників міліції, в тому числі слідчий ОСОБА_3 . Коли вони зайшли на територію дворогосподарства і постукали у вхідні двері до будинку, вийшов ОСОБА_6 , який почав поводити себе агресивно, погрожував, чинив опір. В зв`язку з цим на нього одягнули кайданки. Вказану ухвалу суду слідчий ОСОБА_3 оголошував перед початком обшуку, роз`яснював права присутнім. Понятими були громадяни Фізер та ОСОБА_25 , яких він особисто знав. Він лише стояв у дверях і спостерігав, безпосередньо обшук не проводив. Крім ОСОБА_6 в будинку знаходилась його мама, до неї ніхто ніякі спецзасоби не застосовував і її не затримували. Обшук тривав більше години. Після закінчення обшуку слідчим було складено відповідний протокол, який зачитано всім присутнім. Він підписував протокол обшуку. Він собисто обшук не проводив, а тільки забезпечував порядок. Чи здійснювалася фіксація слідчої дії за допомогою відеокамери, хто саме фіксував не пам`ятає. В ході обшуку в будинку та прибудинковій території були виявлені та вилучені різні речі, які упаковані і доставлені в відділ міліції. Які саме речі вилучалися і хто їх доставляв на даний час не пам`ятає.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_32 показав, що він є адвокатом та у 2013 році брав участь у кримінальному провадженні за обвинуваченням потерпілого ОСОБА_6 у вчиненні крадіжок, а саме при його затриманні та обрання відносно нього запобіжного заходу. Доручення на захист ОСОБА_6 отримав близько 18:40 год. 01.04.2013 року. З приводу обшуку, який проводився 01.04.2013 року за місцем проживання ОСОБА_6 нічого не може сказати, оскільки не брав участь при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .. Йому особисто ОСОБА_6 не повідомляв про незаконність проведення у нього вдома обшуку.

Свідок свідок сторони обвинувачення ОСОБА_33 показала, що займає посаду секретаря судових засідань Свалявського районного суду, зокрема у квітні 2013 року до канцелярії суду надійшло клопотання про проведення обшуку в с.Неліпино Свалявського району, назву вулиці не пам`ятає, яке було зареєстровано та через автоматизовану систему до 16 години того робочого дня передано слідчому судді ОСОБА_34 , яка в свою чергу надала клопотання їй для забезпечення явки слідчого у судове засідання. Вона не пам`ятає чи був ОСОБА_3 у засіданні на розгляді клопотання про обшук. Пам`ятає, що судове засідання було проведено біля 16 години, тривало близько 10-15 хвилин. Засідання відображено у журналі судового засідання. Більше нічого не пам`ятає.

Свідок свідок сторони обвинувачення ОСОБА_35 показала, що є суддею, головою Свалявського районного суду Закарпатської області. 01 квітня 2013 року слідчий Свалявського районного відділу міліції ОСОБА_36 подав до канцелярії суду клопотання про дозвіл на проведення обшуку у помешканні громадян Коневичів, які проживають у с.Неліпино. Автоматизованою системою розподілу справ вказане клопотання було розподілено і передано їй для розгляду. У судовому засіданні брав участь слідчий ОСОБА_37 . Судове засідання з розгляду вказаного клопотання було розпочато в 16 год. 00 хв. та закінчилося в 16 год. 40 хв. 01 квітня 2013 року. Свідок пояснила, що «дата корегування» 01.04.2013 15:20, яка відображена у витягу з реєстру вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу Свалавського районного суду можливо є датою подачі заяви про видачу ухвали суду. Копію ухвали про дозвіл на обшук отримав працівник міліції ОСОБА_30 , через кілька хвилин після завершення вказаного судового засідання.

Заявлені прокурором свідки: ОСОБА_38 та інші до суду на неодноразові виклики не з`явилися, їх явка прокурором не забезпечена. Судом вживалися заходи з метою сприяння прокурору у явці вказаних (у клопотанні прокурора від 13.09.2024 р.) свідків в судове засідання шляхом направлення судових викликів вказаним свідкам, а також застосовувались заходи примусу, а саме привід через органи поліції, однак такі не виконанні. В подальшому прокурор не наполягав на виклику вказаного свідка та решти заявлених ним свідків, просив розгляд справи продовжувати.

Свідок сторони захисту ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що працює на посаді начальника сектору кримінальної поліції Свалявського ВП, з обвинуваченим ОСОБА_3 знайомі, оскільки разом працюють. В квітні 2013 року він був присутнім при проведенні обшуку в будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , який проводив слідчий ОСОБА_3 . Крім нього, до проведення даного обшуку були залучені інші працівники карного розшуку, а саме Гісем, ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , Кобулей, та працівники ДІМ. На місце обшуку приїхав у момент, коли слідчий ОСОБА_3 перед входом до будинку, у присутності двох понятих зачитував ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку. ОСОБА_6 та ОСОБА_20 також були присутні при оголошенні ухвали про обшук. ОСОБА_17 був дуже емоційний. Чи були до нього застосовані спецзасоби (кайданки) вже не пам`ятає, минуло більше 11 років. Знає, що згідно ухвали відшукувалися викрадені речі електроінструменти. При цьому, здійснювалася відеофіксація працівником поліції ОСОБА_41 на службову відеокамеру. Після того, як камера розрядилася, запис здійснювали на мобільний. У скільки годин від прибув на обшук вже не може сказати. Він особисто не брав участі в проведенні слідчої дії. Він не був до кінця обшуку, тому не може сказати чи складалися процесуальні документи. Бачив, як виявлені під час обшуку речі складали посерд двору. Чи були присутні під час обшуку ОСОБА_10 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 не пам`ятає.

Свідок сторони захисту ОСОБА_9 , показав, що станом на 01.04.2013 року він обіймав посаду начальника СВ Свалявського ВП. Пам`ятає, що 01.04.2013 року ближче до обіду, хтось з оперативних працівників приніс йому ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду, ОСОБА_44 , з підписом та скріплену печаткою суду про дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання викрадених речей. Після чого, він виніс постанову про створення групи слідчих в яку був включений слідчий ОСОБА_3 , яка повинна була бути приєднана до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. Ухвалу про обшук від особисто дав слідчому ОСОБА_3 .. При проведенні слідчої дії він не був присутній, однак бачив яку велику кількість речей виявили та вилучили за результом обшуку. Хто саме звертався з клопотанням до слідчого судді про дозвіл на обшук він не може точно відповісти, скоріше ОСОБА_10 .

Свідок сторони захисту ОСОБА_12 що станом на 01.04.2013 року він обіймав посаду начальника відділу КР Свалявського ВП. Того дня, він особисто був присутнім при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_3 з метою переконатися чи була правдива оперативна інфрмація про наявність викрадених речей за вказаною адресою. На обшук виїхали у другій половині дня, він іхав в одному службовому автомобілі з слідчим ОСОБА_3 у якого особисто бачив ухвалу про дозвіл на обшук. Він бачив, що мешканець будинку ОСОБА_6 на місці обшуку знаходився у спецзасобах, бо агрессивно поводився. Він був присутнім при оголошенні ухвали про дозвіл на проведення обшуку ОСОБА_3 у присутності понітих під відеозапис на службову камеру., в присутності ОСОБА_45 та ОСОБА_46 .. Після оголошення ухвали про обшук зайшли до будинку і він також. Переконавшись, що дійсно виявлено багато викрадених речей залишив місце слідчої дії до її закінчення.

Сторона захисту відмовилася від допиту заявлених ними свідків: Кобулей В, Фізер, які були викликані судом для допиту за клопотання сторони захисту.

Суд констатує, що стороною обвинувачення письмові докази надані в «КОПІЯХ». Відповідно до пункту 3.10 ДСТУ 2732:2004 копія (документа) - це документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи інформації іншого документа і в окремих випадках деяких його зовнішніх ознак.

На обґрунтування позиції щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, сторона обвинувачення надала суду наступні докази, які були досліджені в ході судового розгляду в обсязі, визначеному у письмовому клопотанні прокурора від 27.06.2024 року (а.с.203,204, том 7), який представляв сторону обвинувачення у даному кримінальному провадженні:

- копія ухвали про дозвіл на проведення обшуку житла чи іншого володіння від 01.04.2013 року, постановленої слідчим суддею Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_47 , виготовленої 16 квітня 2016 року (секретарем суду ОСОБА_48 ), скріпленої підписом та печаткою суду, згідно якої слідчий судя задоволив клопотання старшого слідчого СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_36 , про проведення обшуку, та надав дозвіл на обшук за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_6 АДРЕСА_3 , для виявлення речових доказів. Строк дії ухвали до 11.04.2013 року;

Відповідно до вимог ст.235 КПК України, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи має містити відомості, визначені у ч.2 даної статті, та відповідно до ч.3 цієї статті, виготовляється дві копії ухвали, які чітко позначаються, як копії.

Стороною обвинувачення в якості доказу надано суду, копію ухвали про обшук від 01.04.2013 р., яка у розумінні положень ч.3 ст.235 КПК України, - не є виготовленою копією ухвали, яка чітко позначаються, як копія. Дана копія ухвали про обшук, виготовлена 16 квітня 2016 року (секретарем ОСОБА_48 ). Крім того, з даної ухвали про обшук не вбачається у межах якого провадження вона постановлена.

- копія журналу судового засідання слідчого судді Свалявського районного суду від 01.04.2013 року, згідно якого, слідчий судя ОСОБА_35 у відкритому судовому засіданні, яке розпочалося о 16:00 год, при секретарі ОСОБА_33 , за участю слідчого, ОСОБА_36 розглянула клопотання слідчий СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, капітан поліції ОСОБА_36 про надання дозволу на обшук за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_6 АДРЕСА_3 , дослідила письмові докази додані до клопотання, та видалилася до нарадчої кімнати, повернувшись, оголосила ухвалу. Судове засідання закінчено о 16:40 год. Журнал с/з підписаний секретарем та скріплений печаткою канцелярії суду (а.с.199, том3);

З данного журналу судового засідання про розгляд клопотання про обшук не вбачається у межах якого провадження подане клопотання слідчо СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, капітан поліції ОСОБА_36 .

- витяг з реєстру вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу, скріплений печаткою Свалявського районного суду Закарпатської області, підписаний керівником аппарату Свалявського районного суду, ОСОБА_49 , з якого вбачається, що у графі «вхідна дата документу» зазначено дату 01.04.2013 «вхідний номер» 3575, (кримінальне провадження), у графі «короткий зміст документу» чітко зазначено - клопотання про проведення обшуку с. Неліпино, вул. Головна, буд.70., «дата корегування» 01.04.2013 15:20. (а.с 198, том 3)

Суд констатує, що витяг з реєстру вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу, фактично є паперовою копією електронного документу, наявного у системі документообігу суду.

- оригінал супровідної вих. № 3165 від 08.04.2016 року, якою голова Свалявського районного суду, ОСОБА_35 , скерувала ОСОБА_50 на його заяву від 07.04.2016 року витяг з реєстру вхідної кореспонденції на 1-му аркуші.(а.с 197, том 3)

- відеозапис, переглянутий судом, на вимогу потерпілого ОСОБА_6 який містить фрагменти обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_11 ..

Суд бере до уваги позицію, викладену в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 року, щодо належності та допустимості данного відеозапису, як доказу, то Закарпатський апеляційний суд в ухвалі від 07.03.2024 року, встановив, що «поданий, як додаток до протоколу обшуку від 01.04.2013 року, не є оригінальним записом, та містьть фрагменти слідчої дії (обшуку), яка тривала дві години, не містить фіксації початку проведення обшуку, тому вказаний відеозапис не може підтверджувати пред`явлене обвинувачення та обставини, що підлягають доказуванню, а саме відсутність ухвали.»

- копія протоколу обшуку від 01.04.2020 року з ілюстрованою фото таблицею до нього згідно з яким, слідчим СВ Свалявського РВ УМВС, ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року, на підставі ухвали слідчого судді Свалявського районного суду від 01.04.2013 року, в період з 15 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв., за участю підозрюваного ОСОБА_11 , понятих ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , проведено обшук в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 та інших господарських приміщень, які відносяться до вказаного будинку по місцю проживання та реєстрації ОСОБА_6 . В ході проведення даної слідчої дії було виявлено та вилучено різні електроінструменти та предмети. Протокол слідчої дії підписано слідчим ОСОБА_53 , о/у СКР ОСОБА_54 та понятими, без зауважень. Учасник слідчої дії ОСОБА_6 від підпису протоклу відмовився, зауваження не зазаначив, при цьому відомості про отримання останнім копії протоклу обшуку відсутні (т.3 а.с. 158-195);

При цьому, згідно обвинувального акту, « ОСОБА_3 , будучи слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000093, внесеному до ЄРДР 12.01.2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, 01 квітня 2013 року о 15:30год., діючи умисно і протиправно, шляхом вільного доступу потрапив на земельну ділянку, де розташований будинок за адресою АДРЕСА_3 , та в подальшому, без правових підстав, незаконно, проник до вказаного будинку, безперешкодно увійшовши в середину, та в період часу з 15 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. провів у вищевказаному будинковолодінні незаконний обшук, в ході якого вилучив речі та предмети», що не узгоджується з зазначеним у протоколі обшуку, який проводився слідчим ОСОБА_3 у межах іншого кримінального провадження № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року.

Жодного процесуального документу, який би підтверджував повноваженння слідчого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року та у кримінальному провадженні № 0000093, внесеному до ЄРДР 12.01.2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, сторононами кримінального провадження суду не надано, а у матеріалах судової справи такі відсутні, що позбавляє суд можливості встановити повноваження обвинуваченого ОСОБА_3 у вказаних кримінальних провадженнях.

Суд бере до уваги позицію, викладену в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 року, яким скасовано вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України, про те, що «обвинувачений ОСОБА_3 не здійснював досудове провадження № 0000093, внесеному до ЄРДР 12.01.2013 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, як це вбачається з протоколу обшуку від 01.04.2013 року.»

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України досить чітко визначено порядок об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування.

Так, статтею 217 Кримінального процесуального кодексу України визначено підстави та приводи для об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування.

У даному контексті доцільно зробити короткий аналіз критеріїв недопустимості доказів.

Так, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 11.02.2020 року у справі №761/33311/15-к, суд дійшов висновку, що даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів. Критерії допустимості доказів: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.

Аналізуючи питання допустимості доказів потрібно звернути увагу на позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. (Лист №223-1446/0/4-12 від 05.10. 2012 року «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

У своєму листі Суд зазначив, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2ст. 89 КПК України тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відтак, процесуальне оформлення джерела доказу та дотримання інших критеріїв стороною обвинувачення щодо використання доказів у рамках кримінального провадження має істотне значення.

Суд констатує, що у матеріалах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України, відсутня постанова уповноваженої особи про виділення матеріалів кримінального провадження у копіях.

- копія судової справи № 306/925/13-к, провадження № 1-кс/306/79/13 Свалявського районного суду (суддя ОСОБА_35 ) «клопотання про проведення обшуку» (а.с. 240-224 том 3), в якій наявні наступні матеріали:

- копія клопотання про проведення обшуку від 01.04.2013 року, підписаного старшим слідчис СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, капітаном поліції ОСОБА_36 , та погодженого прокурором прокуратури Свалявського району у межах кримінального провадження № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року за ч.3 ст.185 КК України, про проведення обшуку за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_6 АДРЕСА_3 , з метою відшукання та вилучення майна, яке було здобуто в результаті кримінального правопорушення (а.с.211, том 3);

- копія витягу з ЄРДР від 01.04.2013 року з кримінального правопорушення № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року за ч.3 ст.185 КК України, згідно фабули « вніч з 21.01.2013 року на 22.01.2013 року мала місце крадіжка у дворогосподарстві АДРЕСА_4 », слідчим згідно витягу - зазначено ОСОБА_36 (а.с. 211-213 том.3);

-копії характеризуючих даних на особу ОСОБА_6 (а.с. 214-218, том 3);

- копії рапортів оперативного працівника СКР Свалявського РВ, ОСОБА_55 (а.с. 219-220 том 3);

-копія супровідного листа № 41/4690 від 01.04.2013 р. (а.с. 221, том. 3);

- копія журналу судового засідання від 01.04.2013 року, виготовленого 09.02.2017 року (секретар суду ОСОБА_48 ) та скріплений печаткою канцелярії суду (а.с.222 том3);

- копія ухвали про дозвіл на проведення обшуку житла чи іншого володіння від 01.04.2013 року, виготовленої 09.02.2017 року (секретар суду ОСОБА_48 ) та скріплений печаткою канцелярії суду (а.с.222 том3);

Суд констатує, що про копія ухвали дозвіл на проведення обшуку житла чи іншого володіння від 01.04.2013 року, та копія журналу судового засідання від 01.04.2013 року - виготовлені 09.02.20217 року, що дає суду підстави для логічного висновку, це не є тими самими оригіналом протоколу судового засідання та оригіналом ухвали слідчого судді про обшук, які були виготовлені у день постановлення (01.04.2013 р.) та знаходяться в оригіналі судової справи справи № 306/925/13-к, провадження № 1-кс/306/79/13 Свалявського районного суду.

Суд бере до уваги позицію, викладену в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 року, яким скасовано вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України, щодо «неправомірності прийняття доказів, а саме матеріалів провадження № 1-кс/306/79/13 щодо розгляду слідчим суддею Свалявського районного суду, ОСОБА_56 , оскільки вони подані не оригіналах, у той час, як ніщо не перешкоджало стороні обвинувачення отримати саме оригінали цих доказів, шляхом застосування процедури тимчасового доступу до речей та документів.»

При вирішенні питання щодо недопустимості доказів на стадії дослідження доказів під час судового розгляду істотне значення має та обставина, чи сторона обвинувачення надала оригінали доказів для дослідження судом чи були надані їх копії.

У даному контексті на увагу заслуговує Постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 21.04.2021 року у справі №202/1310/16-к (номер провадження в апеляційному суді 11-кп/803/1303/20).

Переглядаючи справу в касаційному порядку, суд касаційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано недопустимими письмові докази, надані стороною обвинувачення у копіях, у тому числі: копії протоколів обшуку від 30.07.2015 року та 02.10.2015 року; копію протоколу робочої інвентаризаційної комісії від 04.08.2015 року; копію висновку судово-економічної експертизи від 27.01.2016 року; копію судової почеркознавчої експертизи від 11.02.2016 року.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення не заявляла суду клопотання про витребування оригіналу матеріалів провадження № 1-кс/306/79/13 чи будь-яого іншого доказу.

Свідок сторони обвинувачення, ОСОБА_35 у судовому засіданні пояснила, що «дата корегування» 01.04.2013 15:20, яка відображена у витягу з реєстру вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу Свалавського районного суду«дата корегування» 01.04.2013 15:20 можливо є датою подачі заяви про видачу ухвали суду. Копію ухвали про дозвіл на обшук отримав працівник міліції ОСОБА_30 , через кілька хвилин після завершення вказаного судового засідання.» Однак, у досліджених судом матеріалах провадження № 1-кс/306/79/13 щодо розгляду слідчим суддею Свалявського районного суду, ОСОБА_56 клопотання про проведення обшуку, відсутня заява про отримання копії ухвали про обшук.

Свідок сторони обвинувачення, ОСОБА_30 у судовому засіданні показав, що «Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду про дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_3 , він особисто отримував до обіду у суді 01.04.2013 року, а саме у секретаря судового засідання Вероніки, на другому поверсі суду.»

Суд бере до уваги позицію, викладену в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 року, яким скасовано вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України, щодо «неможливо перевірити ту обставину, що саме ОСОБА_30 отримував копію ухвали слідчого судді про проведення обшуку від 01.04.2013 року про, що розписався в матеріалаї справи, оскільки до даного кримінального провадження, не додано оригіналу провадження з розгляду клопотання, обкладинка якого змінена.»

Проаналізувавши вищенаведені, надані сторонами кримінального провадження докази у тому числі показання свідків, в їх сокупності та взаємозв`язкув, суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук в житловому будинку АДРЕСА_3 та інших господарських приміщень, які відносять до вказаного будинку, була постановлена слідчим суддею Свалявського районного суду о 16.40 год. 01.04.2013 року. Відповідно, на час проведення самого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме станом на 15 год. 30 хв. 01.04.2013 року, такої ухвали ще не існувало, що не узгоджується з показами свідка обвинувачення ОСОБА_30 та свідків захисту: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 , які узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_3 даними у судовому засіданні.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_57 (секретар судового засідання в якому розглядалося клоптання про обшук), показа суду, що «Пам`ятає, що судове засідання було проведено біля 16:00 години, тривало близько 10-15 хвилин. Засідання відображено у журналі судового засідання. Більше нічого не пам`ятає.»

Показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_30 дані у судовому засідання «про отримання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук за підписом судді, скріпленої гербовою печаткою, він розписався у журналі. Отриману ухвалу негайно відніс Свалявського РВ та передав начальнику Свалявського РВ, ОСОБА_9 », підтверджуються показами свідків сторонни захисту ОСОБА_9 ОСОБА_12 , ОСОБА_27 , які узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_3 даними у судовому засіданні.

Суд бере до уваги позицію, викладену в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2024 року, яким скасовано вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України, про відсутність у довідковому листі до справи, запису про отримання працівником поліції ОСОБА_30 копії ухвали слідчого судді про обшук, що спростовує покази свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_30 про отримання останнім ухвали суду.

Проте, суд не може залишити поза увагою покази дані у судовому засіданні свідком ОСОБА_30 про те, що перед початком обшуку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_31 , обвинувачений ОСОБА_58 зачитав та пред`явив ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, оскільки, як зазначив Закарпатський апеляційний суду у своїй ухвалі від 07.03.2024 року «неможливість прийняття цих показів є необ`єктивними, в першу чергу через те, що вказаний свідок був викликаний до суду, як свідок сторони обвинувачення, а отже визнаний стороною обвинувачення «незацікавленою особою», яка може свідчити саме на доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 у частині того, що «01.04.2013 року, начальником слідчого відділення Свалявського ВМ, ОСОБА_9 було винесено постанову про призначення групи слідчих в кримінальному провадженні № 0000160, внесенного до ЄРДР 23.01.2013 року за ч.3 ст.185 КК України, до якої було включено, старшим групи був ст. слідчий ОСОБА_10 . У цей же день, начальником слідчого відділення Свалявського ВМ, ОСОБА_9 йому було надано доручення вже не пам`ятає усне чи письмове, провести обшук за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_11 .. Згідно ухвали він мав вилучити різні речі. При цьому, ОСОБА_9 особисто наддав йому ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду про дозвіл на проведення обшуку, удвох екземплярах. Ухвала про обшук (вірніше копія ухвали про обшук) була підписана та скріплена печаткою суду, тому у нього не було сумнівів у її законності. До проведення обшуку начальник Свалявського відділу міліції ОСОБА_12 сформував склад групи, яку було залучено для проведення слідчої дії, і всі вони виїхали до місця проживання ОСОБА_6 , зібрав слідчих, оперативних працівників та дільничих і організував їх прибуття до адреси проведення обшуку. Він взяв з собою папку з бланками протоколів, копіювального паперу, ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук та поіхав в одному автомобілі з начальником райвідділу міліції ОСОБА_12 , на адресу проведення обшуку.» узгоджуються з показми свідків: сторони обвинувачення ОСОБА_30 , свідків сторонни захисту: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 даними у судовому засіданні.

Таким чином, як свідок обвинувачення так і свідки захисту підтвердили факт наявності у слідчого ОСОБА_3 ухвали про дозвіл на проведення обшуку, яка стала підставою для проникнення на територію дворогосподарства, приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 та інших господарських приміщень, які відносяться до вказаного будинку по місцю проживання та реєстрації ОСОБА_6 та проведення слічої дії.

Судом, при дослідженні та оцінці, наведених вище доказів наданих сторонами кримінального провадження встановлено, що сторона обвинувачення на підтвердження обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст.162 КК України, подала суду письмові докази в тому числі ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 01.04.2013 року, у копіях датованих 09.02.2017 року (тобто виготовлених через три роки після події). При цьому, нічого не перешкоджало стороні обвинувачення отримати саме оригінали цих доказів, шляхом застосування процедури тимчасового доступу до речей та документів.

Разом з цим свідок сторони обвинувачення ОСОБА_30 спростував твердження обвинувачення про відсутність ухвали слідчого судді про обшук від 01.04.2013 року на момент початку обшуку, який згідно ппротоклу обшуку від 01.04.2013 року розпочався о. 15:30 год, яку він «особисто отримував до обіду у суді 01.04.2013 року, а саме у секретаря судового засідання Вероніки, на другому поверсі суду. Про отримання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук за підписом судді, скріпленої гербовою печаткою, він розписався у журналі. Отриману ухвалу негайно відніс Свалявського РВ та передав начальнику Свалявського РВ, ОСОБА_9 »..

Втой же час, інші свідки сторони обвинувачення: ОСОБА_35 та ОСОБА_33 , що судове засіданя з розгляду клопотання про дозвіл на обшук почалося о 16:00 год, а ухвала слідчого судді була оголошена о 16:40 год. 01.04.2013 року.

Така розбіжність у показах свідків сторони обвинувачення, є суттєвою та не дає суду можливості прийти до переконання, що обставини події, які лягли в основу обвинувачення ОСОБА_3 є достовірними та не піддаються сумніву.

Відповідно до судової практики ККС ВС від 2 червня 2022 року у справі №571/1436/15 зазначається, що для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, докази відіграють не кількісну роль, а використовуються в доказуванні, якщо в них доведено достовірність фактів і обставин. Отже, докази в судовому процесі отримують якісне значення в доказуванні тільки в разі, якщо у них встановлено достовірність фактів і обставин.

Як, звернув увагу Закарпатський апеляційний суд у своїй ухвалі від 07.03.2024 року у даній справі, суд, надаючи оцінку доказам, не може надавати перевагу письмовим доказам, бо відповідно буде порушений принцип оцінки доказів, закріплений у ч.2 ст.94 КПК України, відповідно до якого жоден доказ не має на перед встановленої сили.

У постанові ВС ККС від 11 серпня 2022 року у справі №446/838/21 йдеться, що у випадку наявності неузгодженостей між показаннями засудженого та потерпілого судам необхідно досліджувати ті докази, на яких безпосередньо зафіксована подія злочину задля того, аби підтвердити чи спростувати ті чи інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які повідомляються учасниками кримінального провадження та які є достовірним джерелом доказів, що не має під собою суб`єктивного підґрунтя певної особи. Отже, оцінка сукупності доказів у кримінальному провадженні повинна надаватися з урахуванням достатності та взаємозв`язку всіх доказів.

Разом з цим, докази, надані стороною обвинувачення логічно узгоджуються між собою та з показами обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із статтею 8 КІІК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права за свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України.

При цьому, згідно ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доках з точи зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст.94КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинуваченням за ч.2 ст. 162 КК України не знайшло своє підтвердження в ході судового провадження, враховуючи наступне.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції Українита ч.2 ст.17КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції Українита ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Конвенція прозахист правлюдини і основоположних свободта практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з правлюдини» застосовується при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі. Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого - воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі, мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ, як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.200- року), констатує, що стороною обвинувачення не надано суду для дослідження оригіналу чи оригінальної копії ухвали слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 01.04.2013 року про дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , яка була покладена органом досудового розслідування в основу обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України, а в матеріалах кримінального провадження такі відсутні (наявні копії виготовлені 09.02.2017 року), в порушення вимог ч.3 ст.99 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Статтею ст.84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За змістом статті 162 ККУкраїни «Порушення недоторканості житла» - ч.1 цієї статті не законне проникнення дожитла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, ч.2 цієї статті, ті самі дії, вчиненні службовою особою або із застосуванням насильства чи з погрозою його застосування.

Даний злочин вважається закінченим з моменту вчинення однієї із вказаних у цій статті дій.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується лише прямим умислом. Винна особа усвідомлює, що порушує недоторканність житла громадян і бажає вчинити такі дії. Мотиви і мета цього злочину можуть бути різними.

Однак, стороною обвинувачення у судовому засіданні не було доведено наявність прямого умислу у ОСОБА_3 на порушення недорканості житла потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , мотиви, якими він керувався та мету, яку прагнув досягти, будучи службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 233 КПК України, яка регулює порядок проникнення до житла:

Ніхто немає права проникнути дожитла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьоюцієї статті.

Під житлом особи розуміється будь - яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосованедля постійногоабо тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, стороною державного обвинувачення не доведена.

В порядку ч.1 п.3 ст. 373 КПК України виправдальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок ухвалюється судом у випадках, передбачених ст. ст. 284, 373 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, у відповідності до ч.3 ст.129 КПК України, слід залишити без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Керуючись: ст. 17, 368-370,373,374, ч.15 ст.615 КПК України,суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватиму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, та виправдати на підставі п.3) ч. 1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цивільні позови у кримінальному провадженні, заявлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, у відповідності до ч.3 ст.129 КПК України, залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Головуючий ОСОБА_59