Справа № 359/3615/25
Провадження № 1-кс/359/724/2025
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

28 березня 2025 року м.Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання слідчого СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Райківщина Яготинського району Київської області, українцю, громадянину України, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, зі слів одруженому, має малолітню дитину, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000603 від 27 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.03.2025 близько 13 год. 10 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 знаходився біля магазину «Скорпіон», за адресою: вул. Незалежності, 135, м. Яготин Київська область, де побачив ОСОБА_8 , який перебував на території магазину у альтанці, маючи при собі мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», за допомогою якого здійснював перегляд фільму.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), а саме - мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9» належного ОСОБА_8 .

Далі, без розриву у часі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що на території держави введений воєнний стан, дія якого не скасована, раптово підбіг до ОСОБА_8 , вихопив з його рук мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9» та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2000 (дві тисячі) гривень.

27.03.2025 року було складено та вручено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.03.2025 року було складено та вручено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_9 знаходить своє підтвердження зібраними у справі доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.03.2025 від ОСОБА_8 про відкрите викрадення його мобільного телефону;

- протоколом огляду місця події за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Яготин, вул. Пирятинська, 27г, який проведено поблизу магазину «Ласуня», де розташований транспортний засіб марки Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_1 , в середині якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Redmi модель H2003J15S6 в пластиковому корпусі синього кольору, поміщено до спец.пакету №CRI1193083;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.03.2025;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого від 27.03.2025, в якому він впізнає ОСОБА_4 , який вчинив відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка від 27.03.2025, в якому він впізнає ОСОБА_4 , який вчинив відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоком перегляду відеозапису, на якому зафіксоване вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_4 .

Так, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідством зібрано ряд зазначених в клопотанні доказів.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором під час судового засідання не наведено достатніх і належних переконливих доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вказане, з урахуванням соціальних зв`язків, наявності у ОСОБА_9 постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. Крім того, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: - - заборонити цілодобово відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з житла за адресою: АДРЕСА_1 ; - прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду, на визначений ними час; - повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та роботи; - утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181-183, 184, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 травня 2025 року, з покладенням на нього наступних обов`язків:

- заборонити цілодобово відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з житла за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду, на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 24 год. 00 хв. 26 травня 2025 року включно.

Ухвалу для контролю за поведінкою підозрюваного направити начальнику Броварського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 1 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1