ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, засудженого вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22 вересня 2023 року за ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

На таке рішення надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 із проханням скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити подання начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вказує, що всі члени комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» підтвердили, що засуджений ОСОБА_7 протягом всього строку відбування покарання відмінною поведінкою та сумлінною працею довів своє виправлення та має право на умовно- достроково звільнення від відбування покарання, що підтверджується висновком комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо ступеня виправлення засудженого.

Вважає рішення суду необґрунтованим та невмотивованим.Суд помилково взяв до уваги рішення дисциплінарної комісії «ДУ Чернівецький слідчий ізолятор» від 09.01.2024 року про те, що до ОСОБА_7 з 22.09.2023 року до 09.01.2024 року не застосовувалися заходи заохочення, у зв`язку з чим він не має права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Провадження№11-кп/822/96/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.81 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Посилається на те, що засуджений ОСОБА_7 чотири рази заохочувався за сумлінне ставлення до праці, жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про його прагнення довести своє виправлення.

Зазначає, що застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання не позбавляє засудженого ОСОБА_7 права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника,який підтримав апеляційну скаргу,доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.п.2,17 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

При цьому підлягають врахуванню такі дані протягом усього періоду відбування покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно-корисній праці,систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань,сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи,якість її виконання, дбайливе ставлення до довіреного майна,тощо.

Сумлінною поведінкою є не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення із його психіки негативних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки у побуті, у колективі, суспільстві, які виключають вчинення нових злочинів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Ухвалюючи рішення, яке наразі переглядається та відмовляючи в задоволенні подання, районний суд взяв до уваги,що ОСОБА_7 засуджений вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.09.2023 року за ч. 3 ст. 332 із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання 22 вересня 2023 року, а закінчення 19 вересня 2025 року, 19 січня 2025 року засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання.

З 22.09.2023 року по 25.11 2023 року тримався в камерних приміщеннях ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Був направлений для відбування покарання до ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» (а.о.с. 17), однак виявив бажання відбувати покарання у відділенні засуджених, залишених для господарського обслуговування ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» та зарахований до числа робітників на посаду робітника кухні з 25.11.2023 року за трудовим договором (а.о.с.49-53).

Із рішення дисциплінарної комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» від 09.01.2024 року та витягу з щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 вбачається, що протягом 4 кварталу 2023 року до нього не застосовувались заходи заохочення у зв`язку з тим, що до благоустрою установи він ставиться неохоче, у заходах виховного характеру належної участі не приймає, тому застосування заходів заохочення визнано недоцільним (а.о.с.67,68 ч.2 ).

Лише у подальшому згідно рішень дисциплінарної комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» від 10.04.2024, 09.07.2024 року, 09.10.2024 року та 09.01.2025 засудженому було оголошено подяки за сумлінне ставлення до праці.

Рішеннями комісії від 20.05.2024 року та 20.09.2024 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні щодо нього пільг, передбачених ст. 101 КВК України,ст.82 КК України (а.с.101,138 ч.2 о.с.) у зв`язку із його заявами.

Згідно характеристик на засудженого від 20.05.2024 року та 20.09.2024 року, ОСОБА_7 зарекомендував себе посередньо, працює у їдальні з листопада 2023 року, спершу відношення до праці було байдуже, свої обов`язки виконував неохоче, залучався до робіт з благоустрою установи, однак не розумів їх необхідності. Заходи виховного характеру відвідував несистемно, не брав активної участі у програмах, бажання змінити своє життя має поодинокий характер, засуджений усвідомлює,що потребує змін, але нічого не робить (а.о.с.98-100, 131-133).

Як правильно звернув увагу суд,лише з квітня 2024 року ставлення засудженого до праці змінилось та йому оголошена перша подяка.

Викладене свідчить,що поведінка засудженого та його ставлення до праці не були сумлінними протягом усього строку відбування покарання,і на це правильно акцентував увагу суд першої інстанції.

За таких обставин суд правильно оцінив як передчасне та вмотивовано не погодився із рішенням комісії СІЗО про те,що ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Дані про особу засудженого, його відношення до праці та поведінка,які не були сумлінними протягом усього періоду відбування покарання, наявність першого заохочення лише 10 квітня 2024 року свідчать у сукупності про те,що засуджений став на шлях виправлення, але ще не довів свого виправлення.

У апеляційній скарзі не міститься достатніх доводів на спростування таких висновків.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування судова колегія не вбачає, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити беззадоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2