Справа № 646/2981/25
Провадження № 1-кп/646/1045/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районного суд м. Харкова у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої головного спеціаліста юрисконсульта сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавтсва щодо дітей служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради : ОСОБА_4 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 08.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000179 від 08.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

07 квітня 2025 року в судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з триманням останнього в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на продовження існування ризиків, передбачених п.п 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме : переховуватися від суду, оскільки передбачене законом покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення покарання, окрім цього у зв`язку з введенням військового стану в Україні, а також активними бойовими діями в м.Харкові та Харківській області, може спонукати до втечі до іншого міста, незаконно впливати на свідків та на неповнолітню потерпілу, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та обвинуваченого, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2025 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб а саме до 08.04.2025 без визначенням суми застави.

Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчується 08.04.2025, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, строк покарання за санкцією вказаного злочину передбачає позбавлення волі строком до 7 років.

Суддею при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки останній з нею знайомий та достовірно знає її адресу місця проживання.

Крім того, враховуючи, що за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді до 7 років позбавлення волі, за відсутності будь-яких вагомих стримуючих факторів, обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання, може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, у зв`язку з чим об`єктивно наявний ризик його ухилення від суду, адже він не є постійним мешканцем м. Харкова, проживає в орендованій квартирі.

Також приймаючи до уваги інші відомості про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, не має постійного джерела доходу, суддя вважає доведеним ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованої Верховною Радою України Законом України № 4988-VI від 20.06.2012, визначено, що кожна сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для захисту прав й інтересів жертв, у тому числі їхніх особливих потреб як свідків, на всіх стадіях розслідування та кримінального провадження, зокрема шляхом: забезпечення їхньої безпеки, а також безпеки їхніх сімей та з їхнього боку свідків від погроз, помсти та повторної віктимізації; забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками.

Згідно зі сформованою практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, а також приписи п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, а також з урахуванням суспільної небезпеки інкримінованого злочину, який визначається не лише посяганням на статеву свободу або статеву недоторканість особи, а й заподіянням шкоди іншим суспільним відносинам та соціальним цінностям, зокрема фізичному й психічному розвитку, честі і гідності особи, з метою унеможливлення контакту обвинуваченого з потерпілою, яка є фізично слабшою та залежною, у зв`язку зі своїм неповнолітнім віком, суд дійшов висновку, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 потребує виняткового контролю, у зв`язку з чим не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-317 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 05 червня 2025 року (включно).

Строк дії ухвали до 05 червня 2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст складено 08.04.2025 р. о 13 год.30 хв.

Суддя ОСОБА_1