ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/618/25 Номер провадження 11-сс/814/241/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ухвала сл.судді
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Полтавського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали, встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача СД Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 14 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000054 від 26 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Цією ухвалою слідчий суддя залишив без задоволення скаргу ОСОБА_6 на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя вказав, що в матеріалах досудового розслідування відсутні достатні дані, що вказують на вчинення суспільно небезпечного діяння, які містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На ухвалу ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити скаргу на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні №0000054 від 26.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що досудовим слідством передчасно зроблені висновки про відсутність у діях осіб складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно припису ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно доположення ч.4ст.38КПКУкраїни орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

П. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів справи, СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000054 від 26 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Відомості про вказане правопорушення було внесено на підставі ухвали слідчого судді від 20 червня 2024 року.

Постановою від 14 серпня 2024 року дізнавачем ОСОБА_7 дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із встановленням відсутності у діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Обґрунтовуючи прийняття вказаної постанови, дізнавач навів мотиви, з яких він зробив висновок про закриття кримінального провадження, зазначив, що під час досудового розслідування не здобуто доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки складу кримінального проступку, передбаченого ст. 129 КК України.

Відповідно до положень КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки дізнавачем, слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав ї законних інтересів учасників процесу.

Ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається, в тому числі у разі, якщо встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 129 КК України відповідальність за вказаною нормою настає за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом: винний усвідомлює, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати у потерпілого побоювання за своє життя, і бажає цього.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення проявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя. Погроза вбивством має бути конкретною і реальною.

Під час проведення досудового розслідування дізнавачем в якості потерпілого було допитано ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , а також відібрано пояснення від ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Пояснення вказаних осіб не містять відомостей про наявність погроз вбивством на адресу ОСОБА_6 .

Під час допиту ОСОБА_6 пояснив про наявність конфлікту, який відбувся між ним та ОСОБА_8 , ОСОБА_10 16 жовтня 2024 року на території Ромоданівського ліцею. Обґрунтовуючи вчинення останніми кримінального правопорушення, заявник зазначив, що ОСОБА_8 висловила на його адресу: «А ти не думаєш, що в 14 років він тебе вб`є?», а ОСОБА_10 сказала йому; «Лікуй печінку, а то здохнеш». Надаючи пояснення, останні не спростовували висловлювання вказаних фраз, але зазначили, що вбивством ОСОБА_6 вони не погрожували.

Відсутність погроз вбивством на адресу заявника також підтвердила свідок ОСОБА_9 .

Встановивши дані обставини, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Дізнавач дослідив обставини провадження, проаналізував докази, які мають значення для вирішення по суті даного кримінального провадження, та зробив вірний висновок, що в матеріалах досудового розслідування відсутні достатні дані, що вказують на вчинення суспільно небезпечного діяння, які містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Заявником наводяться виключно власні міркування та припущення щодо можливих протиправних дій, що не підтверджується достатніми об`єктивними даними.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4