БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кп/356/40/25
Справа № 356/37/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області клопотання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000283 від 20.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більшовик, Баришівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, не депутата, не інваліда, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 25.03.2015 Березанським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді штрафу 850,00 гривень; 22.01.2016 Березанським міським судом Київської області за ст. 389-1 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 11.04.2017 Березанським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 04.06.2018 Яготинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців. Загальний термін покарання складає 3 роки 6 місяців позбавленні волі; 21.12.2018 Баришівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців. Звільнений 25.03.2022; 17.06.2022 Березанським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у вигляді арешту строком 1 місяць. Звільнений 14.03.2023,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000283 від 20.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтоване тим, що останній обвинувачується у тому, що 15.11.2024, більш точного часу встановити не вдалося можливим, ОСОБА_4 , шукаючи підробітку в застосунку «Telegram», з метою отримання грошової винагороди почав спілкування з невстановленою досудовим розслідуванням особою під нік-неймом «КОВА», яка запропонувала йому грошову винагороду за умисне знищення чужого майна. В ході чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на знищення чужого майна, шляхом підпалу, яке належить ФОП « ОСОБА_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на знищення чужого майна, шляхом підпалу, ОСОБА_4 20 листопада 2024 близько 00 год. 30 хв., прибув до відділення № 1 «Нової Пошти», що за адресою: Київська область, Броварський район, місто Березань, вулиця Маяковського, 48, та з прямим умислом, направленим на умисне знищення чужого майна, достовірно усвідомлюючи можливість настання тяжких наслідків, та бажаючи їх настання, діючи відкрито та цілеспрямовано, підійшов до відділення № 1 «Нова Пошта», де за допомогою заздалегідь підготовленої пластикової пляшки об`ємом 2,2 л. в середині якої знаходилась паливо-мастильна речовина, облив двері відділення № 1 «Нова Пошта», та за допомогою контакту палаючого сірника та легкозаймистої речовини здійснив умисний підпал дверей відділення № 1 «Нова Пошта» від чого відбулось загорання, що викликало пожежу, внаслідок якої було пошкоджено майно, належне ФОП « ОСОБА_6 »

Після цього, ОСОБА_4 з місця події зник, не ставши очікувати настання бажаних наслідків у зв`язку з тим, що внаслідок пожежі спрацювала пожежна сигналізація.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

20.11.2024 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, як вказує прокурор, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 21.11.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.01.2025 включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі п. 1, 2, 3, 5, ст. 177 КПК України.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наразі продовжують існувати та не могли зникнути, оскільки ОСОБА_4 утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На думку прокурора, існують ризики, передбачені: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може незаконного впливати на свідків, які мешкають в одному населеному пункті з ним, шляхом прохання, вмовляння, залякування, змінити покази з метою уникнути кримінальної відповідальності; п. 5. ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Про наявність даного ризику, на переконання прокурора, свідчить те, що відповідно до показів свідка ОСОБА_7 , обвинувачений раніше з корисливих мотивів здійснив підпал металевої шафи біля залізничної колії у м. Березань, та на даний час обвинувачується в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, що свідчить про те, що обвинувачений не володіє достатнім рівнем самоконтролю, стриманості та самоорганізації, про що свідчить той факт, що з невідомого мотиву у нього виник умисел, спрямований на умисне знищення майна шляхом підпалу. Також неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК, що говорить про недостатній рівень самоконтролю. У зв`язку із відсутністю постійного джерела доходу обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі корисливе з метою незаконного отримання прибутку.

Окрім цього, у клопотанні прокурор звернув увагу на те, що зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину); на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він обвинувачується, є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою; на вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , що дозволяє йому перебувати під вартою у слідчому ізоляторі

Щодо неможливості застосувати до ОСОБА_4 інші більш м`які запобіжні заходи прокурор зазначив суду наступне.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки, зважаючи на його особу, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, після вчинення злочину він намагався зникнути з місця злочину, тим самим уникнути покарання. Неможливе і застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки на даний час до органу досудового розслідування, прокурора не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання щодо обвинуваченого саме такого запобіжного заходу.

На переконання прокурора, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе унеможливити залишення обвинуваченим місця його проживання, крім цього він не підтримує дружніх відносин із своєю сім`єю, про що свідчить незацікавленість родичів у зверненні до органу досудового розслідування із клопотанням особистої поруки.

Отже, єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків, на думку прокурора, є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, прокурор просить суд продовжити строк тримання під вартою на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 проти заявленого прокурором клопотання заперечували. Захисник зазначила, що прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_4 обвинувачується у підпалі металевої шафи біля залізничної колії м. Березань, тобто в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, що вказує на недостатній рівень самоконтролю, стриманості та самоорганізації у її підзахисного. Також захисник зазначила, що її підзахисний повністю визнав вину у скоєному злочині, щиро розкаявся, жодним чином не впливав на свідків. Теза прокурора, про можливість вчинити новий злочин ОСОБА_4 нічим не підтверджується і не може бути підставою для застосування запобіжного заходу. Щодо наявності попередніх судимостей у обвинуваченого захисник вказала, що ОСОБА_4 у минулому був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжких злочинів. Щодо міцності соціальних зв`язків обвинуваченого захисник зазначила, що в нього є цивільна дружина, хоч і неофіційний, але постійний заробіток та постійне місце проживання. Окремо захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 вказували, що обвинуваченим подана заява до ТЦК, в якій він висловив бажання стати до лав Захисників України.

Потерпіла ОСОБА_6 , належним чином повідомлена про дату, часта місце підготовчого судового засідання, до суду не з`явилася.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Щодо клопотання прокурора по продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з наступного.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та долученої до клопотання копії ухвали слідчого судді Баришівського районного суду Київської області від 22.11.2024 вбачається, що 22.11.2024 ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київської області відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.01.2025 включно.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод бмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Отже, в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_4 може застосовуватися запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом перевірено наявність визначеної ч. 2 ст. 177 КПК України підстави застосування запобіжного заходу, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв протии України»). Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає доведеними прокурором наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо ризику переховування ОСОБА_4 від суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо можливості незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків, які мешкають в одному населеному пункті з ним, п. 5. ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо ризику того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Щодо твердження захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , що тримання під вартою перешкоджає ОСОБА_8 , який звернувся із заявою до ТЦК, вступити до лав ЗСУ, суд виходить з наступного. З копії вимоги по судимостям від 20.11.2024 (а.с. 59-61) вбачається, що ОСОБА_4 14.03.2023 був звільнений по відбуттю строку покарання з Київського СІЗО № 13, з 20.11.2024 взятий та тримається під вартою в межах даного кримінального провадження. Доказів того, що в цей період, будучи жодним чином необмеженим у своїх правах, ОСОБА_4 звертався до ТЦК з висловленим бажанням стати на захист Батьківщини, зокрема і під час дії воєнного стану в Україні, а також з моменту його затримання і перебування під вартою - ні самим обвинуваченим, ні його захисником суду надано не було. А отже це твердження суд оцінює як таке, що нічим не підтверджується.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд звертає увагу на те, що всі ризики, озвучені прокурором в ході розгляду даного клопотання, підтверджуються як документами, доданими прокурором до клопотання, так і опосередковано поясненнями всіх учасників підготовчого судового засідання.

Доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.

Відомостей, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в місцях затримання (стан здоров`я, вік), суду не надано.

На переконання суду прокурором доведено наявність ризиків, які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також прокурором доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 діб.

Вказаний вище запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, таким, що відповідає особі обвинуваченого та забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 314-316, 177, 181, 183, 194, 199, 392-393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000283 від 20.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 17 березня 2025 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1