Справа № 750/880/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/81/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові клопотання особи, яка подала апеляційну каргу ОСОБА_7 про відвід колегії суддів,

В С Т А Н О В И Л А :

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 заявив відвід колегії суддів з підстав внесення відомостей відносно суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ЄРДР щодо вчинення кримінальних правопорушень, що, на думку скаржника, виключає можливість вказаних суддів розглядати його апеляційну скаргу.

Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зокрема зазначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Пунктом 4 ч.1 ст.75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Мироненко і Мартенко проти України, Рудніченко проти України).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру ).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії ).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Наведені в клопотанні підстави відводу колегії суддів не можуть бути визнані обґрунтованими з огляду на те, що ОСОБА_7 не було надано жодних доказів на підтвердження позиції відносно існування розпочатого кримінального провадження відносно суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також, не було наведено обставин, які можуть свідчити про упередженість членів колегії суддів у даному кримінальному провадженні

Підсумовуючи викладене, будь-яких даних і доказів щодо можливої необ`єктивності чи зацікавленості членів колегії суддів у результатах розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів не знаходить підстав, які б свідчили про упередженість членів колегії суддів та необхідності їх відводу.

Керуючись статтями 75, 81 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви скаржника ОСОБА_7 про відвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4