Номер провадження 1-кс/404/4473/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів по кримінальному провадженню №0000272 за ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за згодою з прокурора звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів.

Згідно ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості по кожному кримінальному правопорушенню.

Відповідно до п. 8 розділу «Облік кримінальних правопорушень» наказу № 298 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення» від 30.06.2020 року, затверджене Офісом Генерального прокурора , - відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

Згідно ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб підозрюваних у вчиненні одного злочину, а також матеріали досудових розслідувань, по яким не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою, особами.

З порушенням перерахованих вимог у цьому кримінальному провадженню до ЄРДР внесли відомості з ознаками трьох кримінальних правопорушень стосовно трьох різних людей, щодо можливого вчинення відносно них кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України:

-ОСОБА_5 , мешканець смт. Смоліне, Новоукраїнського району, Кіровоградської області;

-ОСОБА_6 , мешканка с. Велика Виска, Новоукраїнського району, Кіровоградської області;

-ОСОБА_7 , мешканка м. Кропивницький;

-Троє мешкають за власними адресами у різних населених пунктах;

Внесені відомості до ЄРДР, кримінально правова кваліфікація злочину та зміст процесуальних документів не містить згадувань про вчинення відносно цих осіб злочину одним встановленим підозрюваним, або якщо підозрюваного не встановлено то не наведено підстав за яких можна вважати, що кримінальні правопорушення, щодо цих осіб, вчинені однією особою, особами.

Практикою застосування рішень ЄСПЛ запроваджено сталий правовий висновок з приводу того, що правова держава не може досягнути законну мету, якщо представники обвинувачення діють всупереч встановленого законом порядку.

Сторона обвинувачення не подала доказів на підставі яких прокурор і слідчий по кожному з епізодів отримав повноваження на проведення досудового розслідування.

Три зареєстровані злочини декількох осіб у відокремлених населених пунктах не були об`єднані в одне провадження, не було визначено місце проведення досудового розслідування, тому виникає розумний сумнів про повноваження і законність дій прокурора і слідчого, якому доручено здійснення процесуального керівництва для організації проведення ефективного досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення не допускається, якщо слідчий/прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається з клопотанням. (п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України) Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення, прокурор зобов`язаний подати докази обставин, на які він посилається ( ч. 5 ст. 132 КПК України) .

Відомості до ЄДРД по кожному окремого злочину не внесли; їм не присвоїли самостійні номери; досудове розслідування почато без визначення підслідності; по кожному провадженню не визначили законного прокурора; прокурор і слідчій, який звернулись до слідчого судді з клопотанням про обшук мають процесуальний статус, який викликає розумний сумнів.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України).

Порушений принцип юридичної визначеності, зазначений в ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за умовами якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Слідчий з прокурором не подав доказів наявності достатніх законних підстав вважати, що в цьому кримінальному провадженні внаслідок тимчасового доступу до речей та документів може бути досягнута легітимна мета досудового розслідування (ст. 2 КПК України), а здобуті під час проведення тимчасового доступу речі та документи зможуть бути використані в суді як належний та допустимий доказ.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

Всупереч ч. 5 ст. 132 КПК України, слідчий не подав доказів на підтвердження того, що місце вчинення можливого злочину за територіальною ознакою належить виключно до повноважень слідчого, який ініціював розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.

Слідчий просить надати тимчасовий доступ до речей та документів по матеріалам, які не підтверджують дотримання територіальної юрисдикції. Проведення досудового розслідування слідчим СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області не відповідає чіткому розумінню КПК України. Ініціатор звернувся до слідчого судді з клопотанням без постанови прокурора відповідного рівня, про визначення місця проведення досудового розслідування. Це суперечить національному законодавству і вимогам міжнародних стандартів щодо якості проведення досудового розслідування, передбачених ст. 6 Європейської Конвенції, щодо дотримання принципу юридичної визначеності.

Слідчий суддя забезпечить контроль за дотриманням прав учасників кримінального провадження, після винесення прокурором відповідного рівня постанови про визначення місця проведення досудового розслідування. Службова особа, яка звернулася з цим клопотанням не подала доказів дотримання територіальної підслідності.

Згідно з ст. 3 КПК України, керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень. Відповідно ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

При вирішенні вимог слідчого, до матеріалів клопотання не долучено доказів документів про неефективність проведення досудового розслідування слідчими, або постанови керівника відповідного рівня прокуратури про зміну чи визначення територіальної чи предметної підслідності проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Ініціатор поданого клопотання не надав доказів законності проведення ним досудового розслідування у цьому провадженні. Без підтвердження правосуб`єктності, передчасним стане і задоволення вимог поданого клопотання.

Зазначене твердження узгоджуються висловленою правовою позицією в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2016 року, адресованого заступнику Генерального Прокурора України, що згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Положеннями ст. 216 КПК України визначено підслідність органів досудового розслідування. Таким чином, законодавче розмежування підслідності між різними органами досудового розслідування визначає розподіл наданих кримінальним процесуальним законом повноважень таким органам. З огляду на це варто зазначити, що відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими визнаються докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Водночас питання допустимості тих чи інших доказів вирішується під час судового розгляду судом, який здійснює розгляд кримінального провадження. Перераховані недоліки є підставою для відмови у задоволенні поданого слідчим клопотання.

Підсумовуючи зазначене констатую, що неуповноважений слідчий Кропивницького району незаконно збирає докази ймовірного злочину можливо вчиненого на іншій території.

Керуючись ст.ст. 234, 235 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей та документів по кримінальному провадження №0000272, відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК України).

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1