Єдиний унікальний № 946/3412/24
Провадження № 1-кп/946/423/24
ВИРОК

Іменем України

23 грудня 2024 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Введенка Саратського району Одеської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого неповнолітню дитину, тимчасово не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у період дії на території України воєнного стану, введеного з 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку, а саме: 06 лютого 2024 року у нічний час, близько 01 години, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, разом прийшли до двору будинку АДРЕСА_3 , де побачили біля вказаного будинку припаркований автомобіль марки «SCION» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Після чого, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом розбиття заднього скла автомобіля марки «SCION» реєстраційний номер НОМЕР_1 проникли до салону транспортного засобу та відкривши кришку капоту, від`єднали та таємно викрали акумуляторну батарею «VEGA EXTRA POWER 12В-60Ач-100мин-480А (EN) 6СТ-60АЗ(0)», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали майнову шкоду на суму 511грн 70коп. ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Тобто, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн для правопорушень, скоєних в 2024 році) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Отже, з 09 серпня 2024 року змінився розмір крадіжки, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії. Внесені зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, згідно з абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 4-1 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинувачених на закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачені проти цього не заперечують. За відсутності згоди обвинувачених та в разі, якщо суд встановить вчинення ними діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо суд не встановить, що обвинувачені вчинили діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок (ч. 3 ст. 479-2 КПК).

Враховуючи, що 06 лютого 2024 року ОСОБА_5 скоїв крадіжку на суму 511грн 70коп., що менш ніж 3028грн, то це протиправне діяння не є кримінальним правопорушенням, а є адміністративним правопорушенням. Тому в цій частині провадження відносно ОСОБА_5 має бути закрите, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння. ОСОБА_5 проти цього в судовому засіданні не заперечував.

Крім того, судом встановлені наступні фактичні данні.

06 лютого 2024 року у нічний час, близько 2 години ОСОБА_5 за попередньою змовою із особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, разом прийшли до двору будинку АДРЕСА_4 , де побачили біля вказаного будинку припаркований автомобіль «ВА3 2121» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для них обстановку, а саме те, що їх дії ніким не помічені та за ними ніхто не спостерігає, проникли до вказаного транспортного засобу та шляхом механічного втручання, а саме зламу замку запалювання та використовуючи акумуляторну батарею, запустили двигун, та доїхали на автомобілі у невідомому напрямку в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим незаконно заволоділи зазначеним транспортним засобом та завдали майнову шкоду ОСОБА_7 на суму 65049грн 86коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що злочин він вчинив за вище описаних обставинах, об`яснив свою поведінку тим, що не обдумав наслідки своїх дій. У скоєному кається.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином. Цивільний позов до обвинуваченого від потерпілих не надходив. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілих.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки ОСОБА_5 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому суд виключає ознаку повторності скоєння, на підставі вищенаведеного тому, що раніше скоєне ОСОБА_5 викрадання не є кримінальним правопорушенням.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире розкаяння в скоєнні злочину.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків вчинених ним правопорушень, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави половину документально підтверджених витрат на залучення експертів для проведення судових експертизи в розмірі 8330грн 08коп.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо епізоду викрадення майна ОСОБА_6 06 лютого 2024 року на суму 511грн 70коп. - закрити, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Копію вироку направити до Ізмаїльського РВ ГУНП України в Одеській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 8330 (вісім тисяч триста тридцять) грн 08коп.

Арешт речових доказів по справі, накладений ухвалами слідчих суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2024 року, 19 березня 2024 року та 16 квітня 2024 року, з урахуванням ухвал про скасування арешту від 22 березня 2024 року та 17 квітня 2024 року, залишити без змін до розгляду кримінального провадження відносно особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1