УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва

в складі колегії суддів: головуючий суддя - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження №№ 0000773 від 31.07.2023 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст. 111-2, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України, -

встановив :

На розгляді Солом`янського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження №0000773 від 31.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст. 111-2, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 30.01.2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30.03.2025 року включно, без визначення розміру застави.

До вказаного строку провадження не може бути розглянуто по суті.

Прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор підтримав вищевказане клопотання та вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , зазначивши, зокрема, що на думку сторони обвинувачення, зібрано достатньо під час досудового розслідування доказів причетності обвинуваченого до вчинення злочинів.

Також прокурор просив суд врахувати наявність, передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме:

- переховуватись від суду та залишити територію України,оскільки в силу свого віку має право перетинати кордон:

- обвинувачений має громадянство російської федерації та активи на її території,що дасть йому змогу вільно знаходитись на території держави - агресора;

- наявність у обвинуваченого широкого кола знайомих у виконавчих,законодавчих та правоохоронних органах України, що надасть можливість ї=х використовувати та незаконно впливати на свідків;

- також прокурор вважає,що обвинувачений усвідомлює невідворотність покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень.

На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам,а також просив суд не визначати в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, серед іншого, що вказані в клопотанні прокурора ризики, як і обвинувачення, не доведені, а тому з урахуванням наведеного, віку та стану здоров`я обвинуваченого, практики Європейського суду з прав людини, просили обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,оскільки останній може проживати в м.Києві, відповідно до наявного договору безоплатного користування квартирою АДРЕСА_1 .

Також захисники просили врахувати похилий вік обвинуваченого, стан здоров`я, необхідність у проведенні подальшого лікування.

Також захисники просили суд розглянути можливість визначення обвинуваченому в якості альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі, передбаченому КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників.

Суд,заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисників,дослідивши матеріали справи №761/38036/23, дійшов наступного висновку.

Відповідно до чч. 1, 2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст.184 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Крім того, чч. 3 і 5 ст.199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд враховує, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд приходить до висновку, що обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст. 111-2, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України, досить серйозне і потребує ретельного дослідження доказів,наданих стороною обвинувачення. На даний час суд перейшов до дослідження доказів.

Суд вважає,що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України хоча дещо і знизились, але продовжують існувати .

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, виходячи з ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Також, серед іншого, потрібно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, статки, зв`язки з державою, в якій його переслідували в межах закону, та його міжнародні контакти (справа «В. проти Швейцарії», «Пунцельт проти Чехії»).

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що прокурором у клопотаннях про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в цілому дотримано вимоги ч.1 ст.184 КПК України щодо клопотань слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, в т.ч. викладено обставини, що дають підстави висунути обвинувачення щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.111-2, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 114-1 КК України.

Суд на даний час вважає ризиком можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

Суд також доходить висновку, що прокурором дотримано вимог ч. 3 ст.199 КПК України і в судовому засіданні, зокрема, доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, суттєво не зменшилися, а саме ризик переховуватися від суду, оскільки останні в умовах воєнного стану обвинувачується у низці злочинів, серед яких особливо тяжкі, проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, зокрема санкцією ч.1 ст. 258-3 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Факт про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 громадянства РФ та значної кількості активів на території держави-агресора підтверджується наданими прокурором документами .

Вищенаведене, на думку суду, також унеможливлює застосування щодо обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки такі заходи не забезпечать як запобігання встановленим судом ризикам, так і виконанню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наданий суду захистом обвинуваченого договір користування квартирою містить неточності, які на даний час дає можливість суду сумніватись в його дійсності.

Суд також ураховує, що згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.

На думку суду, продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вищенаведеного, а також, що судовий розгляд вищевказаного обвинувачення у злочинах щодо проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки триває в умовах воєнного стану, обумовленого збройною агресією РФ проти України, з врахуванням особи обвинувачених та високого ступеню встановлених щодо них ризиків, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та виконання завдань кримінального провадження, на підставі ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Між тим, суд вважає,що ОСОБА_6 повинен бути забезпечений можливістю безперешкодно отримувати медичну допомогу у закладах охорони здоров`я за першою необхідністю, про що вважає необхідним зобов`язати керівництво Державної установи «Київський слідчий ізолятор» .

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст..ст.331 ч.3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою строком на 60 днів, тобто до 25.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати керівництво Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можливість отримання спеціалізованої медичної допомоги у закладах охорони здоров`я,що надають спеціалізовану медичну допомогу,включно із екстреною госпіталізацією у заклади охорони здоров`я,що надають спеціалізовану медичну допомогу, в т.ч. у тих закладах охорони здоров`я, які не входять до Орієнтованого переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам,узятим під варту,що визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим,управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних,Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та межрегіональними управліннями з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Відкласти судове засідання на 28 квітня 2025 року 14.00.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

Судді: