Справа № 629/1803/20
Номер провадження 1-кп/629/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 ,

- ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 офіційно не працевлаштовані та не мають постійного джерела доходів, що в свою чергу може свідчити про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, у тому числі, корисливих; обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, не одружені, дітей на утриманні не мають, у зв`язку з чим, перебуваючи на свободі можуть переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила обрати любий більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики в даному клопотанні є необґрунтовані та не доведені прокурором, по справі вже досліджені всі докази та допитані свідки, обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою.

ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором не доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, відсутні докази на підтвердження зазначених прокурором ризиків, крім того всі свідки допитані.

Представник служби у справах дітей вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, крім того, ОСОБА_5 також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, обвинувачені не працюють, не мають сталих соціальних зв`язків, враховуючи встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування обвинувачених від суду; вчинення інших кримінальних правопорушень та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються, відсутність працевлаштування та самостійного забезпечення, відсутність заощаджень для забезпечення власних потреб, особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у зв`язку з чим для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку, що застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому задовольняє клопотання прокурора, продовжує обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зазначає, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як виключну міру запобіжного заходу. Тому суд вважає, що підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволені клопотання захисників.

Керуючись ст.ст. 331,371,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на строк до 60 днів, а саме до 16 березня 2025 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на строк до 60 днів, а саме до 16 березня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Суддя ОСОБА_8