УХВАЛА

Справа № 569/1461/25

1-кс/569/1236/25

12 лютого 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковник юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: Львівська проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковник юстиції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002443 від 24.10.2024, внесено відомості за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 28.01.2025 вступив у злочинну змову із громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , направлену на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України до республіки білорусь за грошову винагороду.

З метою реалізації злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом та з корисливих мотивів, ОСОБА_5 організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, у точно невстановлений досудовим слідством дату та час, але до 18.01.2025 ОСОБА_5 підшукав громадянина ОСОБА_10 , який разом ще з двома особами чоловічої статі призовного віку мали намір переправитись через державний кордон України в республіку білорусь.

У подальшому, 18.01.2025, перебуваючи в м. Рівне, поблизу АЗС «ОККО», що знаходиться по вул. В. Чорновола, 92, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зустрілись із ОСОБА_10 та надали згоду в організації незаконного переправлення вказаних вище осіб за грошову винагороду у розмірі 6000 доларів США з кожного. При цьому, під час зустрічі ОСОБА_8 роз`яснив, що перевезення вказаних осіб він здійснюватиме особисто та безпосередньо до кордону з республікою білорусь, а розрахунок повинен відбуватись під час переправлення через кордон.

Надалі, у ході телефонних розмов та особистих зустрічей, які відбувались у проміжок часу з 24.01.2025 по 28.01.2025 між ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , зазначені особи надали детальні поради ОСОБА_10 щодо його переправлення через державний кордон України, зокрема визначили дату переправлення, які речі та скільки грошей брати з собою, як спілкуватись з представниками правоохоронних органів республіки білорусь, яким чином здійснюватиметься безпосереднє переправлення через державний кордон України, коли буде відбуватись розрахунок з учасниками групи за сприяння у незаконному переправленні через державний кордон.

Реалізуючи злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у точно невстановлений досудовим слідством дату та час повідомили іншій особі про те, що вони будуть незаконно переправляти 28.01.2025 трьох осіб через державний кордон України та що потрібно забезпечити перевезення даних осіб з с. Томашгород Сарненського району Рівненської області до державного кордону за грошову винагороду. У свою чергу останній із даною пропозицією погодився та у невстановлений досудовим слідством дату та час залучив до вказаного перевезення невстановлених осіб, з числа місцевих жителів прикордонних населених пунктів Рівненської області.

На виконання попередньо розробленого плану злочинних дій, діючи з прямим умислом, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 28.01.2025 о 18 год. 41 хв. прибули автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Рівне, де забрали поблизу з громадської зупинки, що знаходиться поблизу кафе «Райський сад» по вул. Польова, 4, ОСОБА_10 та ще двох осіб, для їх подальшого переправлення через державний кордон України. З метою унеможливлення стеження за вказаним вище автомобілем, а також подальшими переміщеннями зазначених осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 використовували спеціальний пристрій для постановки перешкод сигналам GPS, які надходять з мобільних телефонів, а також швидкісний режим їзди.

Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ще двома особами прослідували з м. Рівне по трасі М-07 «Київ-Ягодин» в напрямку м. Києва, звідки з`їхали на дорогу, що слідує в напрямку с. Томашгород Сарненського району Рівненької області. Так, недоїзджаючи до вказаного селища, вказані особи зупинились в лісосмузі, де їх очікувала інша особа, яка повинна була перевезти ОСОБА_10 та ще двох осіб до визначеного місця, у подальшому передати іншим, залученим особам, які повинні були доставити ОСОБА_10 та двох осіб в населений пункт, що знаходиться безпосередньо поблизу державного кордону, та вказати на місце переправлення.

Разом з тим, 28.01.2025 перебуваючи в лісосмузі поблизу с. Томашгород Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_8 разом з іншими співучасниками повідомили ОСОБА_10 та інших осіб, що мали намір незаконно переправитись через кордон України, про те, що грошову винагороду потрібно надати на цьому місці, після чого їх довезуть до іншого населеного пункту, що знаходиться на відстані 20 км від с. Томашгород, де вони, за допомогою інших, залучених до незаконного переправлення осіб, будуть доставленні до прикордонної зони з метою подальшого перетину кордону України з республікою білорусь.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували щодо 3 осіб незаконне переправлення останніх через державний кордон України.

10.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: відповідями на доручення №67/5/1/4-292, 67/5/1/4-322, протоколами за наслідками проведення НСРД у даному кримінальному провадженні та іншими матеріалами в їх сукупності.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дубровиця, Дубровицького району, Рівненської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк до дев`яти років.

На даному етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальних правопорушень, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину, на вказаній стадії досудового слідства у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ним та іншими невстановленими особами, як вказаного злочину так і інших.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення тяжкого кримінального правопорушення, яке характеризується латентністю його організації та подальшої реалізації, із залученням до вказаної протиправної діяльності інших на даний час невстановлених органом досудового розслідування осіб, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які причетні до його вчинення, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Зокрема, ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується серед іншого підозрою у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон, що вказує на обізнаність підозрюваного у способах та шляхах залишення меж України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Більш того, ОСОБА_5 , усвідомлюючи той факт, що за інкриміноване йому протиправне діяння, у випадку його доведення в суді, загрожує покарання, санкція якого передбачає до дев`яти років позбавлення волі із конфіскацією майна, що не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень підтверджується тим, що на даний час не встановлені місця підготовки до вчинення кримінального правопорушення та інші причетні особи, які за вказівкою підозрюваного, у разі перебування останнього на волі, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків випливає з того, на даний час органом досудового розслідування встановлюються особи, які можуть бути у подальшому підозрюваними у вчиненні вказаного злочину, а також допитані як свідки щодо відомих їм обставин вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тому у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу підозрюваним на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Слід також звернути увагу на те, що оскільки дане протиправне діяння, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та інші співучасники кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування не являються затриманими, а їх причетність до вчинення злочину перевіряється наявними можливостями, що не виключає підтримання зв`язку між ними з метою повідомити інших співучасників злочину про відомі йому обставини досудового розслідування, порадами та вказівками сприяти їм у переховуванні та виробити з ними спільну позицію з метою заплутування досудове розслідування альтернативними версіями події.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що ОСОБА_5 має тісні зв`язки з особами, які безпосередньо здійснюють незаконне переправлення осіб через державний кордон України, що не виключає подальшого вчинення аналогічних злочинів, в тому числі з метою отримання прибутків.

Тому, на підставі викладеного, можна дійти висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж застосування тримання під вартою.

З метою забезпечення у повному обсязі вимог ч. 2 ст. 2, ст.ст. 91-94 КПК України, а також інших положень цього Кодексу, суду за доцільно врахувати особливу складність даного кримінального провадження, наявність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення у латентній формі та з чіткими правилами конспірації як підозрюваного так і інших осіб, необхідністю проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, та на основі такої мотивації застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 182 КПК України, при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Так, відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він працездатний, даних, які б вказували на неможливість застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити, або визначити заставу у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 28.01.2025 вступив у злочинну змову із громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , направлену на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України до республіки білорусь за грошову винагороду.

З метою реалізації злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом та з корисливих мотивів, ОСОБА_5 організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, у точно невстановлений досудовим слідством дату та час, але до 18.01.2025 ОСОБА_5 підшукав громадянина ОСОБА_10 , який разом ще з двома особами чоловічої статі призовного віку мали намір переправитись через державний кордон України в республіку білорусь.

У подальшому, 18.01.2025, перебуваючи в м. Рівне, поблизу АЗС «ОККО», що знаходиться по вул. В. Чорновола, 92, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зустрілись із ОСОБА_10 та надали згоду в організації незаконного переправлення вказаних вище осіб за грошову винагороду у розмірі 6000 доларів США з кожного. При цьому, під час зустрічі ОСОБА_8 роз`яснив, що перевезення вказаних осіб він здійснюватиме особисто та безпосередньо до кордону з республікою білорусь, а розрахунок повинен відбуватись під час переправлення через кордон.

Надалі, у ході телефонних розмов та особистих зустрічей, які відбувались у проміжок часу з 24.01.2025 по 28.01.2025 між ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , зазначені особи надали детальні поради ОСОБА_10 щодо його переправлення через державний кордон України, зокрема визначили дату переправлення, які речі та скільки грошей брати з собою, як спілкуватись з представниками правоохоронних органів республіки білорусь, яким чином здійснюватиметься безпосереднє переправлення через державний кордон України, коли буде відбуватись розрахунок з учасниками групи за сприяння у незаконному переправленні через державний кордон.

Реалізуючи злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у точно невстановлений досудовим слідством дату та час повідомили іншій особі про те, що вони будуть незаконно переправляти 28.01.2025 трьох осіб через державний кордон України та що потрібно забезпечити перевезення даних осіб з с. Томашгород Сарненського району Рівненської області до державного кордону за грошову винагороду. У свою чергу останній із даною пропозицією погодився та у невстановлений досудовим слідством дату та час залучив до вказаного перевезення невстановлених осіб, з числа місцевих жителів прикордонних населених пунктів Рівненської області.

На виконання попередньо розробленого плану злочинних дій, діючи з прямим умислом, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 28.01.2025 о 18 год. 41 хв. прибули автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Рівне, де забрали поблизу з громадської зупинки, що знаходиться поблизу кафе «Райський сад» по вул. Польова, 4, ОСОБА_10 та ще двох осіб, для їх подальшого переправлення через державний кордон України. З метою унеможливлення стеження за вказаним вище автомобілем, а також подальшими переміщеннями зазначених осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 використовували спеціальний пристрій для постановки перешкод сигналам GPS, які надходять з мобільних телефонів, а також швидкісний режим їзди.

Надалі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ще двома особами прослідували з м. Рівне по трасі М-07 «Київ-Ягодин» в напрямку м. Києва, звідки з`їхали на дорогу, що слідує в напрямку с. Томашгород Сарненського району Рівненької області. Так, недоїзджаючи до вказаного селища, вказані особи зупинились в лісосмузі, де їх очікувала інша особа, яка повинна була перевезти ОСОБА_10 та ще двох осіб до визначеного місця, у подальшому передати іншим, залученим особам, які повинні були доставити ОСОБА_10 та двох осіб в населений пункт, що знаходиться безпосередньо поблизу державного кордону, та вказати на місце переправлення.

Разом з тим, 28.01.2025 перебуваючи в лісосмузі поблизу с. Томашгород Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_8 разом з іншими співучасниками повідомили ОСОБА_10 та інших осіб, що мали намір незаконно переправитись через кордон України, про те, що грошову винагороду потрібно надати на цьому місці, після чого їх довезуть до іншого населеного пункту, що знаходиться на відстані 20 км від с. Томашгород, де вони, за допомогою інших, залучених до незаконного переправлення осіб, будуть доставленні до прикордонної зони з метою подальшого перетину кордону України з республікою білорусь.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , організували щодо 3 осіб незаконне переправлення останніх через державний кордон України.

10.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Таким чином, прокурор при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання позбавленням волі на строк дев`ять років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

З урахуванням наведеного, є необхідним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких, слідчий суддя вважає відповідно до ч.4 ст.182 КПК України доцільним визначити розмір застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 202, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Дубровицького району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити, що строк дії ухвали до 12 квітня 2025 року.

Одночасно визначити розмір застави у розмірі 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 605 600 (Шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів ТУ ДСА в Рівненській області, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 26259988, IBAN № UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 12 квітня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_11