Провадження № 11-сс/4823/157/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту - на строк до 10 травня 2025 року включно. Заборонено ОСОБА_9 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на ОСОБА_9 обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час; не відлучатись із АДРЕСА_1 , де знаходиться його фактичне місце проживання, цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; носити електронний засіб контролю (браслет); утримуватися від спілкування в будь-який спосіб зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя зазначив, що беручи до уваги особу ОСОБА_9 , його вік, сталі соціальні зв`язки, для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, буде достатнім застосувати до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб. В обґрунтування скарги послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. Відтак, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_9 може здійснювати вплив на свідків по даній справі; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 15 січня 2025 року до ЄРДР за № 0000015 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

07 березня 2025 року о 22 год 48 хв., ОСОБА_9 був затриманий, у порядку ст.208 КПК України, як особа, підозрювана у вчиненні злочину.

08 березня 2025 року органом досудового розслідування ОСОБА_9 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке одним із видів покарання закон визначає позбавлення волі, усвідомивши можливість призначення якого підозрюваний може ухилитися від досудового розслідування та суду.

Разом з тим, слідчий суддя вказав на недоведеність ризику незаконного впливу на основного свідка у кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_11 , а також й інших свідків з числа його друзів, так як свідки, які були залучені в якості понятих при оглядах та обшуках, ОСОБА_9 невідомі. Інші ж свідки, які були допитані в ході досудового розслідування, підозрюваному також незнайомі. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та особа, яка придбавала у підозрюваного наркотичні засоби (особа зі зміненими анкетними даними) ОСОБА_11 є його товаришами, а тому заборона спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні у даному випадку є достатнім і дієвим засобом.

Крім того, слідчий суддя вказав на недоведеність і ризику вчинення ОСОБА_9 інших кримінальних правопорушень.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, беручи до уваги, що ОСОБА_9 на час вчинення правопорушення є особою раніше не судимою, в силу ст.89 КК України, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема, має родину - матір та брата, постійне місце реєстрації та проживання, у міської ради відсутня негативна інформація щодо нього; на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів, обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_9 вид запобіжного заходу - цілодобовий домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обов`язки забезпечать його належну процесуальну поведінку.

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4