Провадження по справі №1-кп/752/317/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду в м. Києві судове засідання по обєднаному кримінальному провадженню №0000935, №0005341 відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 239-2 КК України:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з повною вищою освітою, розлученого, працюючого на посадах генерального директора ТОВ «Мостобуд -Транс» та заступника голови правління з фінансових питань ПАТ «Мостобуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

з участю сторін кримінального провадження -

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту, ст. 19 Земельного кодексу України землі водного фонду є однією з категорій земель України за основним цільовим призначенням поряд із землями сільськогосподарського, лісогосподарського, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також землями житлової та громадської забудови.

Статтею 4 Водного кодексу України визначено, що до земель водного фонду відносить землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Законом України «Про охорону земель» передбачено, що земля - це поверхня суші з ґрунтами, корисними копалинами та іншими природними елементами, що органічно поєднані та функціонують разом з нею.

Відповідно до пунктів 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», проведення робіт з розчищення дна річок, їх берегоукріплення, зміна і стабілізація стану русел, а також проведення будівельних робіт, що передбачають видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду, відносять до діяльності об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Статтею 13 Закону України «Про екологічну експертизу» передбачено, що здійснення екологічної експертизи є обов`язковим для видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про екологічну експертизу», реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється.

Статтею 29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що висновок державної екологічної експертизи є обов`язковим для виконання. Реалізація програм, проектів і рішень без позитивного висновку державної екологічної експертизи забороняється.

Відповідно до ст.86 Водного кодексу України, на земельних ділянках дна річок, озер, водосховищ, морів та інших водних об`єктів можуть проводитись роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи. Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Статтею 4 Кодексу України про надра передбачено, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.

Крім того, надра, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони згідно до ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України є об`єктами права власності українського народу, відносно яких від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Дані положення базуються на нормах ч. 1 ст. 13 Конституції України.

Відповідно до ст. 15 Кодексу України «Про надра» перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу на користування надрами, ст. 19 цього Кодексу передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Статтею 23 Кодексу України «Про надра» передбачено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення та використовувати надра для господарських потреб.

Відповідно до ст. 24 Кодексу права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Кодексу користувачі надр мають право розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу

Згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №557 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду» дозволи видаються Держводагенством за погодженням з Мінприроди - у разі проведення на землях водного фонду днопоглиблюваних робіт, робіт з прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій, п.5 передбачено, що суб`єкт господарювання, який претендує на отримання дозволу обов`язково узгоджує питання видачі дозволу з органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 №827 пісок (сировина піщано-гравійна); суглинок, супісок відносяться до корисних копалин місцевого значення.

Так, 21.12.2006 Київською міською радою прийнято рішення № 458/515 про передачу в оренду до ПАТ «Мостобуд» (код ЄДРПОУ № 01386326, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Паньківська, 5) строком на 50 років земельної ділянки з кадастровим номером № :90:116:0053 площею 16,7915 га, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Промислова, для перенесення промислової бази мостозагону № 2, що підпадає під забудову залізнично-автомобільного мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві. Договір оренди було зареєстровано в Департаменті земельних ресурсів КМДА за № 79-6-00526 від 02.08.2007.

Положеннями робочого проекту «Розчищення ділянок Канівського водосховища зі складуванням піщаних матеріалів на території ТОВ «Мостобуд-Транс» на території Голосіївського району м. Києва» від 2014 року, що 29.04.2014 погоджений в порядку ст. 86 Водного кодексу України, передбачено складування піщаних матеріалів на вищевказаній земельній ділянці з кадастровим номером № :90:116:0053.

При цьому, 10.04.2014 ПАТ «Мостобуд» укладено договір зберігання №МТ-1004 з ТОВ «Мостобуд-Транс» (код ЄДРПОУ № 34288042, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Паньківська, 5) в особі генерального директора ОСОБА_3 .

Після того, 02.03.2015 ТОВ «Мостобуд-Транс» в особі генерального директора ОСОБА_3 укладено контракт підряду з ТОВ «Собі» (код ЄДРПОУ № 16476986, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 4), згідно якого останнє зобов`язується виконувати роботи у відповідності до вимог робочого проекту «Розчищення ділянок Канівського водосховища зі складуванням піщаних матеріалів на території ТОВ «Мостобуд-Транс» на території Голосіївського району м. Києва» від 2014 року.

ОСОБА_3 , як генеральний директор підприємства, що виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, являвся службовою особою згідно положень ч. 3 ст. 18 КК України.

Так, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, обіймаючи посаду генерального директора ТОВ «Мостобуд-Транс», маючи у своєму віданні на підставі договору зберігання № МТ-1004 від 10.04.2014 та договору суборенди, укладених між ПАТ «Мостобуд» та ТОВ «Мостобуд-Транс», ділянку місцевості з кадастровим номером № :90:116:0053 площею 16,7915 га, розташовану за адресою:м. Київ, вул. Промислова, вирішив незаконно заволодіти поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду - річковим піском, в особливо великих розмірах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у період часу з 31.03.2017 до 31.12.2018, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, не зважаючи на відсутність у ТОВ «Мостобуд-Транс» відповідних дозвільних документів - висновку державної екологічної експертизи, який є обов`язковим відповідно до вимог природоохоронного законодавства, спеціального дозволу на користування надрами, усвідомлюючи, що вказане підприємство користувачем надр не являється, у зв`язку з чим не володіє правом розпорядження видобутими корисними копалинами згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 24 Кодексу України про надра, перебуваючи на території Канівського водосховища, використовуючи спеціалізовану будівельну, видобувну техніку, обліковану на балансі ТОВ «Собі», ввівши в оману посадових осіб останнього, які не усвідомлювали факт наявності у діях ОСОБА_3 протиправного умислу, оскільки вважали, що діють виключно в рамках робочого проекту «Розчищення ділянок Канівського водосховища зі складуванням піщаних матеріалів на території ТОВ «Мостобуд-Транс» на території Голосіївського району м. Києва» від 2014 року, незаконно здійснив роботи з заволодіння поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду загальною масою 1 170 326, 173 т, що становить особливо великий розмір, оскільки становить більше ніж десять кубічних метрів.

За наведених обставин, генеральний директор ТОВ «Мостобуд-Транс» ОСОБА_3 , перебуваючи на території земельної ділянки №:90:116:0053, розташованої по вул. Промисловій в м. Києві, заволодів поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду загальною масою 1 170 326, 173 т, що становить особливо великий розмір, оскільки становить більше, ніж десять кубічних метрів, внаслідок чого територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради заподіяно матеріальні збитки на суму 29 088 340 грн. 07 коп.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 239-2 КК України, а саме як незаконне заволодіння поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах.

Захисник ОСОБА_5 , надіслав на адресу суду клопотання про звільнення ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні захисник вказане клопотання клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 , також підтримав клопотання, просив його задовольнити, при цьому зазначив, що розуміє нереабілітуючі наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та обвинуваченого з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 239-2 КК України відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Оскільки ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, з моменту вчинення злочинів минуло більше 3 років, нових злочинів не вчиняв, розуміє не реабілітуючі наслідки звільнення, підстав вважати, що він ухилявся від слідства в суду немає, його слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності, а провадження закрити.

Цивільний позов Київської міської ради, в особі представника за довіреністю ОСОБА_6 , про стягнення матеріальної шкоди на суму 16 556 396 грн., 63 коп., до обвинуваченого ОСОБА_3 , необхідно залишити без розгляду

Окрім того, цивільний позов Київської міської ради, в особі представника за довіреністю ОСОБА_6 , про стягнення матеріальної шкоди на суму 12 531 943 грн., 44 ко., до обвинуваченого ОСОБА_3 , необхідно залишити без розгляду

Долю процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 314 КПК України, 49 КК України, суд -

у х в а л и в:

звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239-2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обєднане кримінальне провадження №0000935, №0005341 відносно ОСОБА_3 - закрити.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 , на користь Київської міської ради 16 556 396 грн., 63 коп., грн. матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 , на користь Київської міської ради 12 531 943 грн., 44 коп., грн. матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року на автомобіль марки Lexus GS 200 Т, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 - скасувати.

Процесуальні витрати за проведення Київським Науково-дослідним інститутом судових експертиз: № 25941/18-34/9852-9860/19-34 від 19.04.2019 - в сумі 14 444 грн. 00 коп., №28299/18-34/15098-15100/19-34 від 23.05.2019 - в сумі 7 536 грн. 00 коп.; №368/18-34/1636-1644/18-34 від 29.01.2018 року - віднести на рахунок держави.

Процесуальні витрати за проведення Бюром економічних експертиз: №0605/2020-1 від 06.05.2020 року - в сумі 17 978 грн. 40 коп. - віднести на рахунок держави.

Процесуальні витрати за проведення Сумським відділенням Хаківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України №682/683 від 19.04.2019 року - в сумі 31 400 грн. 00 коп. - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1