У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000114 від 12 червня 2024 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження- м. Каховка, Херсонської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні в якого одна неповнолітня дитина, внутрішньо переміщеної особи, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2024 року за №0000114 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заяв клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки. Клопотання мотивовано тим, що на час судового розгляду внаслідок зміни обстановки вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність. Так, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнає та щиро розкаюється, на даний час приходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та за таких обставин перестав бути суспільно небезпечним. Обвинувачений розуміє насліди звільнення його від кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності, закриття кримінального провадження.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ТЦК та СП), будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби, 31 травня 2024 року отримав повістку для призову на військову службу та відправки в команду № НОМЕР_2 , при цьому не з`явився на вказану у повістці дату, а саме 07 червня 2024 року на 09 год 00 хв, попередньо не повідомивши про наявність поважних причин неявки. Окрім цього, ОСОБА_4 , не мав відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від привозу на військову службу за мобілізацією.

Надалі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, переслідуючи мету ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в порушення вимог нормативно-правових актів, будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо його придатності до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та належним чином попереджений у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, отримавши бойову повістку у приміщенні ТЦК та СП в АДРЕСА_2 , будучи належним чином повідомлений про вимогу прибуття 07 червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки у складі команди до військової частини НОМЕР_2 , для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, не з`явився на вказану дату, як і в подальшому, без поважних причин, а також усно повідомив працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 про свій намір ухилятися від проходження військової служби, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В силу ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2). Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В силу ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності (ч. 2). Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3).

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У ст. 48 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року (далі Постанова) судам роз`яснено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до п. 7 Постанови, судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Враховуючи вказані у ст. 336 КК України види покарань та вимоги ст. 12 КК України, інкриміноване кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Згідно Довідки №295 від 20 січня 2025 року, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , призваний 15 листопада 2024 року на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 щиро покаявся, після вчинення кримінального правопорушення набув статусу військовослужбовця та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби, що робить маловірогідним вчинення ним нового однорідного злочину, що свідчить про те, що він перестав бути суспільно небезпечним та підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог статті 48 КК України.

Із заяви обвинуваченого та його позиції у судовому засіданні, обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше судимий, однак судимість в силу ст. 89 КК України погашена, тобто є особою, яка вперше вчинила нетяжкий злочин, визнає свою вину, щиро кається, на диспансерному обліку в нарколога і психіатра не перебуває, компрометуючих даних на нього не надходило, обвинувачений не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, розуміє наслідки закриття кримінального провадження та те, що закриття провадження з цієї підстави є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності.

Встановлені обставини дають суду підстави для висновку, що обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку з із зміною обстановки, а кримінальне провадження відносно нього за ст. 336 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Застосування в кримінальному провадженні положень КК України щодо зміни обстановки відповідає тим міжнародним актам, які закріплюють рекомендацію або обов`язок для держав застосовувати форми відновного правосуддя, змінюючи підхід до реакції держави на злочин та його наслідки з карального на гуманістичний.

Згідно обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні та запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 1, 2, 7, 30, 31, 283-286, 288, 314, 350, 369-371, 372, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ст. 336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесено 12 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1