Справа № 521/3354/25
Номер провадження:1-кс/521/1088/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2025 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2025 року до ЧЧ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102, про те що в ході патрулювання в складі екіпажу «Океан - 205» за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, було виявлено військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на посаді гранатометника, у військовому званні «матрос», який зберігає при собі речовину, схожу на наркотичну без мети збуту.
В період часу з 16:45 по 16:50 години 03.03.2025 дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського. В результаті проведення огляду за вищезазначеною адресою співробітниками поліції з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке будь-яким чином має відношення до скоєного правопорушення, встановлено військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі металевий пристрій для куріння з залишками рослинної речовини у подрібненому стані темно - зеленого кольору та поліетиленовий пакетик з залишками невідомої речовини білого кольору, які були упаковані до спеціального сейф пакету НПУ №NPU 2033610.
Далі, вищевказану речовину визнано речовим доказом та буде направлено на проведення експертизи матеріалів, речовин і виборів за експертною спеціалізацією 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів».
Таким чином, металевий пристрій для куріння з залишками рослинної речовини у подрібненому стані темно - зеленого кольору та поліетиленовий пакетик з залишками невідомої речовини білого кольору, які було вилучено в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів, виникли підстави звернутись до слідчого судді для накладення арешту на вилучене майно, а саме на металевий пристрій для куріння з залишками рослинної речовини у подрібненому стані темно - зеленого кольору та поліетиленовий пакетик з залишками невідомої речовини білого кольору, які були упаковані до спеціального сейф пакету НПУ №NPU 2033610.
Постановою дізнавача від 03.03.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно являється предметом кримінального проступку, дізнавач просить накласти арешт на вилучене майно.
Дізнавач надала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила здійснити розгляд клопотання за відсутності її та прокурора.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що дізнавач своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання дізнавача про арешт майна із забороною розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони розпорядження майном, оскільки відчудження є одним із видів розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання дізнавача - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 03.03.2025 року під час огляду місця події за адресою: м.Одеса, вул.М.Грушевського, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно: металевий пристрій для куріння з залишками рослинної речовини у подрібненому стані темно-зеленого кольору та поліетиленовий пакетик з залишками невідомої речовини білого кольору, які були упаковані до спеціального сейф пакету НПУ №NPU 2033610.
Заборонити розпоряджатись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити дізнавачу та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1