В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаква Володимирецького району Рівенської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 384 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2023 року між начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000188 від 03 листопада 2023 року.

Відповідно до умов угоди визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_10 просить вирок скасувати в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.11.2023 між начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000188, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та призначити узгоджене угодою покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині засудження ОСОБА_6 відповідно до умов угоди та призначення йому покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначив, що суд першої інстанції, жодним чином не мотивуючи своє рішення, ухвалив визнати винним ОСОБА_6 за більш тяжкою нормою кримінального закону та призначив більш тяжке покарання, що не відповідає умовам угоди про визнання винуватості.

На думку прокурора, затвердження судом угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника не відповідає вимогам закону.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

30.11.2023 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000188 разом з угодою про визнання винуватості,

укладеною 30.11.2023 між начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 , згідно з якою підозрюваний ОСОБА_6 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у діянні, передбаченому ч.2 ст. 384 України, сторони узгодили покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 384 України у виді обмеження волі строком на три роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до укладеної угоди, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку зазначив, що визнає ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, тобто у завідомо неправдивому показанні потерпілого, наданому органу, що здійснює досудове розслідування, поєднаному з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині.

Суд першої інстанції встановив, що 15.07.2023 у період часу з 14.57 год. по 15.41 год. ОСОБА_6 у слідчому кабінеті відділення поліції № 8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого по вул. Центральна, 43 в с-щі Березанка Миколаївського району Миколаївської області, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання потерпілого за ст. 384 КК України, у ході складення протоколу допиту як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000118 від 15.07.2023, надав органу, що здійснює досудове розслідування, в особі слідчого СВ ВП № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , завідомо неправдиві показання потерпілого, поєднані з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, про те, що 15.07.2023 приблизно о 09.55 год. невстановлена особа біля с. Виноградне Миколаївського району Миколаївської області нібито вчинила розбійний напад, заволодівши належними ОСОБА_12 коштами у сумі 1100 доларів США, таким чином, обвинувачуючи невідому особу у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. У ході досудового розслідування кримінального провадження №0000118 від 15.07.2023 встановлено, що злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, щодо ОСОБА_6 вчинено не було.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд встановив таке.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Однак, ухвалюючи вирок на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Положеннями ч. 3 ст. 475 КПК України передбачено, що мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Переконавшись в тому, що угода може бути затверджена, відповідно до ст. 475 КПК, суд ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Такий вирок має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків із урахуванням особливостей, передбачених зазначеною статтею.

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2023 року між начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000188 від 03 листопада 2023 року.

Зазначений вирок щодо ОСОБА_6 ухвалений в порядку судового провадження на підставі угоди, відповідно до ст. ст. 474-475 КПК України.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості від 30.11.2023, обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину за ч. 2 ст. 384 КК України, в межах висунутого обвинувачення, ознайомлений з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, про що в угоді ним поставлений підпис.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України.

Суд першої інстанції переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі угоди про визнання винуватості від 30.11.2023.

При цьому, сторони при призначені покарання дійшли домовленості та узгодили міру покарання, згідно якої дійшли згоди призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 384 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, за наслідками розгляду провадження на підставі угоди, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалено вирок, у резолютивній частині якого призначено обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Тобто, суд першої інстанції при прийняті рішення ухвалив визнати винним ОСОБА_6 за нормою кримінального закону, за якою не висунуто обвинувачення, та призначив більш тяжке покарання, тобто яке не передбачено умовами угоди про визнання винуватості.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Тому, вирок на підставі угоди підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, яким слід затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 , з призначенням покарання узгодженого сторонами угоди. За такого апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 420, 424, 532, 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та правової кваліфікації кримінального правопорушення, - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2023 року між начальником Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000188 від 03 листопада 2023 року, за якою визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13