ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3638/24 Справа № 182/7326/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року, якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 січня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадженняза обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 січня 2025 року включно. Залишено без змін визначений раніше розмір застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп.

Доводи апеляційної скарги:

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачений ОСОБА_7 , просить оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати, обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суду стороною обвинувачення не було надано доказів, що ризики реально існують. Прокурором заявлені в клопотанні про продовження тримання під вартою ризики не обґрунтовані. Звертає увагу, що ОСОБА_7 проживає разом із сестрою у с. Дмитрівка, що свідчить про стійкість соціальних зв`язків та наявність осіб, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Зазначає, що жодних скарг та повідомлень про погрози обвинуваченого від потерпілих та свідків до правоохоронних органів не надходило, тому не доведений ризик впливу на них.

Звертає увагу, що частина діянь, що підпадають під декриміналізацію не має прийматись до уваги під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні.

Вказує, що наявність інших кримінальних проваджень у суді щодо ОСОБА_7 не може прийматись до уваги, оскільки по вказаним провадженням не постановлені обвинувальні вироки.

Позиції сторін в суді :

Учасники судового розгляду були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участі до суду не надійшло. Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі зазначила про проведення судового засідання в письмовому провадженні, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю учасників провадження.

Висновки суду:

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 20 грудня 2023 року перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 січня 2025 року включно. Залишено без змін визначений раніше розмір застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції із наданих сторонами кримінального провадження документів, врахував наведені в клопотанні прокурора обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, та наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які є тяжкими злочинами.

Також, судом враховано стан здоров`я обвинуваченого (відомостей про погіршення стану здоров`я до суду не надходило), відсутність міцних соціальних зав`язків та відсутність постійного місця мешкання чи реєстрації, його репутацію та наявність інших кримінальних проваджень в суді, зокрема і в провадження даного складу суду об`єднання яких визнано недоцільним (що є характеризуючими відомостями особи), відсутність працевлаштування обвинуваченого та/або підтвердження намірів працевлаштуватись. Враховано судом, що власник житла за яким обвинувачений просить обрати домашній арешт до суду з відповідною заявою не звертався, що унеможливлює з`ясування думки власника житла та інших осіб які можливо проживають у вказаному будинку.

На думку суду, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність. Враховуючи викладене, суд вважав, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що продовжують існувати вказані прокурором ризики, а ОСОБА_7 зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, тому підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачав. Також, враховуючи всі обставини справи, суд не вбачав підстав, для зміни розміру застави.

Отже, суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, в даному кримінальному провадженні свідки та потерпілі ще не допитані.

Разом з тим, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 сестри, з кою він має намір проживати разом, в разі зміни йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ніяким чином не свідчить про відсутність заявлених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не стало підставами, які зупинили обвинуваченого від ймовірних протиправних дій, в яких він обвинувачується, а тому і не будуть стримуючими засобами і наразі.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів, ризик впливу на свідків та потерпілих продовжує існувати, враховуючи схильність ОСОБА_7 , до вчинення протиправних діянь, тому ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є підтверджений, а загроза від ймовірного покарання за тяжкий злочин вказує на наявність ризику переховуватись від суду.

Колегія суддів вважає, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, той факт, що він раніше судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та йому знов інкриміновано кримінальне правопорушення проти власності, отже у останнього відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Твердження, що обвинувачений не вчиняв спроб перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на потерпілих та свідків, підтверджують дієвість обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи захисника, що судом безпідставно враховано при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновані йому діяння, які підпадають під декриміналізацію.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 21.11.2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та кримінальне провадження №0001008 від 23.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 31.10.2023, 23.11.2023 закрито, згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, в іншій частині розгляд кримінального провадження продовжено.

Разом з тим, склад інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за виключенням епізодів від 31.10.2023 року та 23.11.2023 року, перебуває на розгляді в суді першої інстанції.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_7 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обсягу обвинувачення, з урахуванням закриття провадження за епізодами від 31.10.2023 року та 23.11.2023 року, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти. Так, колегія суддів виходить з того, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та його застосування недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні; неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що відсутні докази щодо звернення осіб, які поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не може бути застосований у відношенні останнього, зважаючи на воєнний стан.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням суду 1-ї інстанції, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 із залишенням без змін визначеного раніше розміру застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України та права на захист обвинуваченого, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду 1-ї інстанції, не вбачається.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року, якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 січня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4