УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 295/1245/22

провадження № 51 - 4831 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на постановлені щодо нього судові рішення,

встановив:

Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31 липня 2024 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він просить переглянути його справу.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК, оскільки ОСОБА_4 не вказував на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином свої доводи не обґрунтовував. Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга засудженого не містила чітких вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, що регулює повноваження суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

У межах наданого судом строку скаржник надіслав до Верховного Суду повторну касаційну скаргу, проте недоліків зазначених в ухвалі касаційного суду не усунув, оскільки подав повторну касаційну скаргу котра за змістом аналогічна першій касаційній скарзі

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Тому, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 порушує питання про повторний перегляд справи щодо нього.

Проте, як убачається зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК скаржником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.

Зокрема, у касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Крім того, конкретні порушення закону, які б були допущені судами та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК для скасування судових рішень, скаржник не наводить.

У касаційній скарзі засуджений знову вказує на неповноту судового розгляду та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що відповідно до вимог ст. 438 КПК, не є підставою для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції.

При цьому у касаційній скарзі засуджений так і не зазначає на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК, які були б допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення та які б були підставами для його скасування, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень.

Таким чином, ОСОБА_4 не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху. Нової касаційної скарги, з урахуванням вимог ухвали від 24 жовтня 2024 року, на адресу Верховного Суду, станом на 03 лютого 2025 року не надходило.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому

КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на постановлені щодо нього судові рішення, разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3