Номер провадження: 11-сс/813/1835/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представників заявника ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поданою в інтересах ОСОБА_6 , про зобов`язання дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області розглянути клопотання представників заявника ОСОБА_6 про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження №0000555 від 22.10.2024 року та надати відповідь про результати розгляду зазначеного клопотання, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поданою в інтересах ОСОБА_6 , про зобов`язання дізнавача СД ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області розглянути клопотання представників заявника ОСОБА_6 про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження №0000555 від 22.10.2024 року та надати відповідь про результати розгляду зазначеного клопотання.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

В свою чергу, скаржник не довів та не надав до суду підтвердження того, що у кримінальному провадженні №0000555 від 22.10.2024 року дізнавачем, прокурором прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим. Напроти, як вбачається зі скарги, така постанова дізнавачем не ухвалювалась.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, представники заявника ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу слідчого судді від 08.11.2024 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що поданою скаргою в порядку ст.303 КПК України від 07.11.2024 року, не оскаржувалось рішення органу досудового розслідування про відмову у визнанні потерпілим заявника ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження, проте оскаржувався факт бездіяльності органу досудового розслідування, який виражається в тому, що клопотання представників заявника ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_6 потерпілим в рамках даного кримінального провадження, не було розглянуто; не було надано відповіді ані шляхом направлення результатів розгляду даного клопотання на поштову адресу, вказану у клопотанні, ані засобами електронного зв`язку, ані будь-яким іншим шляхом.

Таким чином, при винесенні рішення слідчим суддею не було враховано всіх обставин, що були викладені у скарзі представників заявника ОСОБА_6 , та було помилково визначено предмет оскарження, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Апеляційну скаргу представники заявника присили розглядати без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Згідно з ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу представників заявника ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порядку письмового провадження.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст.303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час здійснення досудового розслідування.

Слідчий суддя відмовляючи у відкриті провадження за скаргою адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка була подана в інтересах ОСОБА_6 , зазначив, що заявник у своїй скарзі оскаржує рішення про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим. Напроти, як вбачається зі скарги, така постанова дізнавачем не ухвалювалась.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що бездіяльність дізнавача, яка полягає у нерозгляді заяви про залучення особи як потерпілого до кримінального провадження, не підлягає оскарженню до слідчого судді. При цьому відхиляє довід представників про те, що дізнавач зобов`язаний був розглянути заяву ОСОБА_6 про залучення як потерпілого та прийняти процесуальне рішення у вигляді вмотивованої постанови.

КПК не встановлює строк протягом, якого слідчий зобов`язаний розглянути заяву про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого та прийняти за результатом цього процесуальне рішення. При цьому відсутність зі сторони дізнавача будь-якого процесуального реагування на таке клопотання не порушує та не обмежує права особи, яка подала таке клопотання, та відповідно не може бути предметом судового розгляду в порядку статті 303 КПК.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, (частина 1 статті 55 КПК). У такому разі права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. (частина 2 статті 55 КПК). За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 статті 55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (частина 5 статті 55 КПК).

За таких обставин, подання ОСОБА_6 заяви про залучення його в якості потерпілого та відсутність вмотивованої постанови дізнавача про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим свідчить про виникнення у нього прав і обов`язків потерпілого в межах цього кримінального провадження з моменту подання заяви від 01.10.2024 року.

Отже, за наведених у цьому провадженні обставин КПК захищає права людини, яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення та є заявником, без необхідності додаткового звернення до суду в порядку пункту 1 частини 1 статті 303 КПК. А тому будь-якого втручання в права, свободи та інтереси ОСОБА_6 бездіяльністю, про яку йдеться в апеляційній скарзі, не встановлено.

Така бездіяльність дізнавача, як ненадання постанови про визнання потерпілим ОСОБА_6 не є істотним порушенням його прав, оскільки права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви особи про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Скаржником не враховано того, що в порядку статті 303 КПК України підлягає оскарженню саме постанова слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим, а скаржник оскаржує ненадання йому постанови про визнання його потерпілим, прийняття якої не є обов`язковим відповідно до положень статті 55 КПК України.

Апеляційний суд також звертає увагу, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за результатами розгляду заяви особи про залучення її як потерпілого до кримінального провадження лише в разі прийняття слідчим чи прокурором постанови про відмову у визнанні потерпілим на підставі пункту 5 частини 1 статті 303 КПК.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя правильно відмовив у відкритті провадження за скаргою представників.

З цих підстав оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 55, 303, 304, 404, 407, 532 КПК, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу представників заявника ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4