справа №176/23/25
провадження №1-кп/176/79/25
УХВАЛА

15 січня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2024 року за №0000300,

з участю учасників судового провадження: прокурора Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області знаходиться вище вказане кримінальне провадження.

Учасники судового провадження, кожний окремо, не заперечують проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 діб. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що солдат ОСОБА_3 11 листопада 2023 року призваний на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України та на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен громадянин зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Проходячи військову службу у Збройних Силах України ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N548-XIV від 24 березня 1999 року, зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно п. 2 до Додатку №1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-701 «Про право власності на окремі види майна», вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.

Згідно п.2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №576 від 12 жовтня 1992 року, п.2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, відносяться серед інших, вибухові матеріали і речовини, які можуть перебувати у власності громадян лише на підставі встановлених дозволів.

Разом із тим, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання, носіння та збут вибухових матеріалів і речовин, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав вибухові речовини, а саме: 6 (шість) конструктивно оформлених зарядів вибухової речовини, промислово виготовлені 100-грамові тротилові шашки, виробництва бельгійської фірми Poudreries Reunies de Belgique (PRB), які переховав за місцем свого тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати з метою збуту.

Після цього, ОСОБА_3 , 15 серпня 2024 року близько 14 години 00 хвилин, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу на придбання, носіння, зберігання та збут вибухових матеріалів і речовин, маючи корисливий мотив та мету, під час проведення оперативної закупки, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 незаконно збув покупцю - гр. ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») за грошові кошти у розмірі 3000 гривень, вибухові речовини, а саме: 6 (шість) конструктивно оформлених зарядів вибухової речовини, промислово виготовлені 100-грамові тротилові шашки, виробництва бельгійської фірми Poudreries Reunies de Belgique (PRB).

Крім цього, ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання, носіння та збут вибухових матеріалів і речовин, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав вибухові речовини, а саме: 7 (сім) імовірно конструктивно оформлених зарядів вибухової речовини, промислово виготовлені 100-грамові тротилові шашки, виробництва бельгійської фірми Poudreries Reunies de Belgique (PRB), які переховав за місцем свого тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати з метою збуту.

Після цього, ОСОБА_3 , 16 вересня 2024 року близько 13 години 45 хвилин, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу на придбання, носіння, зберігання та збут вибухових матеріалів і речовин, маючи корисливий мотив та мету, під час проведення оперативної закупки, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 незаконно збув покупцю гр. ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») за грошові кошти у розмірі 4000 гривень, вибухові речовини, а саме: імовірно 7 (сім) конструктивно оформлених зарядів вибухової речовини, промислово виготовлені 100-грамові тротилові шашки, виробництва бельгійської фірми Poudreries Reunies de Belgique (PRB).

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у придбані, носінні, зберіганні, збуті вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.І ст. 263 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Слідчим суддею Великоновосілківського районного суд Донецької області продовжено відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15.01.2025 року, визначено розмір застави, покладено певні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.197 КПК України, передбачено: строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частина 3 статті 197 КПК України передбачає: строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що:

-наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

-у разі визнання винним, ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

-вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі;

-відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного;

-ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, в тому числі ризик летальності, оскільки підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

Оцінюючи особу обвинуваченого та вчинення ним тяжких кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення приходить до переконання, що ризики не зменшились та продовжують існувати, зокрема:

1)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду.

Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винним ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років і це може стимулювати підозрюваного до втечі.

Разом з цим, слід врахувати, що соціальні зв`язки обвинуваченого, не перешкоджають йому покинути Донецьку область, матеріальний стан підозрюваного дає йому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду так як обвинувачений являвся військовослужбовцем та отримував доходи.

Крім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що обвинувачений протягом тривалого часу проходить військову службу та виконує бойові завдання на території Донецької області, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України.

2)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та перебуваючи у місцях її розташування може мати доступ до документів, які можуть мати значення для вказаного кримінального, зокрема тих які стосуються матеріалів службового розслідування, інших документів, які можуть мати значення для кримінального провадження та можуть бути використаними в ньому в якості доказів.

За таких обставин обвинувачений будучи на волі може мати можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також слід врахувати, що на даний час органом досудового розслідування ще не допитано усіх свідків та не вилучено усіх документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень у вчиненні якого він підозрюється та які ще не долучені до матеріалів кримінального провадження та/або не відшукані.

3)неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення.

Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків події, які також являються військовослужбовцями, та проходять військову службу в районах ведення бойових дій, з метою зміни ними показів або відмови від раніше наданих показів. Враховуючи той факт що на теперішній час ще не отримано результати проведення негласних слідчих (розшукових дій). Показання вказаних осіб можуть мати важливе значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений усвідомлює хто серед його знайомих виступав в ролі інформаторів та покупця, йому відомі їх анкетні дані та адреса мешкання, що дає можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжких кримінальних правопорушень, будучи на волі незаконно впливати на таких осіб та їх близьких або погрожувати їм з метою зміни останніми своїх показань на стадії судового розгляду.

4)неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Цей ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а саме збувати вибухові речовини, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою приховування раніше вчиненого або будучи військовослужбовцем, з метою ухилення від відповідальності самовільно залишити місце проходження служби, вчинивши тим самим кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407-409 КК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат в судовому засіданні покладався на розсуд суду щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Cуд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, а також матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.

Враховуючи, що підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України для закриття, зупинення кримінального провадження судом не встановлено, затверджений прокурором обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підсудність кримінального провадження визначено Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області, а також з урахуванням того, що всі необхідні дії, пов`язані із підготовкою до судового розгляду судом виконано, кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду.

Метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, як встановила ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які визначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується прокурором у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті. Санкція вказаної статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які будуть дослідженні під час судового розгляду. Суд звертає увагу, що оцінку кожному доказу з точки зору їх належності та допустимості суд дає під час судового розгляду кримінального провадження за результатами його розгляду. На даному етапі суд не вправі надавати будь-яку оцінку доказам кримінального провадження та не встановлює винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 13.12.2024 року ухвалою слідчого судді Великоновосілківського районного суду Донецької області ОСОБА_3 продожвено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 січня 2025 року включно, визначено розмір застави, покладено певні обов`язки.

На день розгляду судом клопотання, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не перестали існувати та не зменшилися.

Зокрема, наявні такі ризики:

- переховування обвинуваченого від суду;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 проходить військову службу. В матеріалах справи відсутні докази, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено та обґрунтовано клопотання в частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і як наслідок необхідності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід суд не вбачає, оскільки судом встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 188, 193, 194, 196, 199, 314-316 КПК Українисуд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2024 року за №0000300, призначити до судового розгляду в судове засідання на 23 січня 2025 року на 10 год. 00 хв. у приміщенні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні, з участю учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 до 13 березня 2025 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400,00 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області /сума застави має бути внесена за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442/.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утриматися від спілкування зі свідками уданому кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити на виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали. В іншій частині ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Оскарження ухвали не зупиняє її виконанню.

Суддя