КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001899 від 11 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 362 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_8 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, що вилучене в ході обшуку 17 жовтня 2024 року, а саме: флеш-накопичувач чорного кольору, 16 GB.

В іншій частині вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна задовольнити.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню.

У мотивування скарги зазначає, що задовольняючи частково клопотання про арешт майна слідчий суддя повною мірою не надав оцінку обставинам, викладеним у клопотанні, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, адже фактично слідчим суддею застосовано вибірковий підхід до оцінки одних і тих же обставин, які вплинули на прийняття рішення про арешт частини майна.

Вказує, що надані стороною обвинувачення матеріали щодо фактичних та правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна та інших обставин, які ними підтверджуються, слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання, у сукупності належним чином не оцінив.

Уважає, що клопотання про арешт майна відповідає вимогам закону щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Зауважує, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на відповідне майно негативно впливає на кримінальне провадження, унеможливлює встановлення всіх важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до втрати майна, що сприятиме уникненню особами, винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченої законом кримінальної відповідальності.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомив.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001899, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 362 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що групи осіб, які на території міста Києва вчиняють протиправну діяльність, використовуючи доступ до медично-інформаційної системи закладів охорони здоров`я «Helsi.me», надають громадянам можливість за грошову винагороду отримати лікарняний, укласти декларації з лікарем та інші послуги, окрім того здійснюють виготовлення та продаж підроблених медичних документів на території м. Києва розповсюджуючи їх через відділення експрес доставки « Нова Пошта ».

У ході досудового розслідування встановлено, що до злочинної діяльності причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які користуються автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а отже, в ньому можуть зберігатись комп`ютерна техніка, магнітні та електронні носії інформації, флеш-накопичувачі та інші носії інформації, що задіяні для здійснення протиправної діяльності, листування з «клієнтами», мобільні телефони (термінали), засоби комутації, записи так званої неофіційної («чорної») бухгалтерії, записні книжки, нотатки, чорнові записи, які містять таку інформацію, ключі доступу до систем Інтернет-банкінгу, документи щодо права доступу до мереж зв`язку та глобальної мережі Інтернет, оплати за їх використання, грошові кошти отримані від незаконної діяльності, чеки про зняття грошових коштів, або про їх перерахування чи обмін, банківські кредитні картки, інші засоби доступу до рахунків, на які або з яких перераховуються такі грошові кошти, у тому числі й кредитні картки, які використовуються у злочинній сфері, печатки, відтиски печаток, пусті та заповнені бланки медичної документації, а також інші предмети і документи, які можуть бути використані у якості доказів причетності до вищевказаної протиправної діяльності та які мають значення для розслідування даного кримінального провадження

17 жовтня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва №758/12373/24 від 01 жовтня 2024 року було проведено обшук автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_10 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: флеш-накопичувач чорного кольору 16 GB, ключі від автомобіля у кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 17 жовтня 2024 року вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

23 жовтня 2024 року до Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001899, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 362 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_8 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, що вилучене в ході обшуку 17 жовтня 2024 року, а саме: флеш-накопичувач чорного кольору, 16 GB.

В іншій частині вимог клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди прокурора з ухвалою слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги та лише в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність наявності підстав для накладення арешту на ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження убачається, що слідчим при зверненні до слідчого судді з клопотанням у частині накладення арешту на ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, обґрунтовуючи у клопотанні підстави для накладення арешту на ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , прокурор у клопотанні посилався на необхідність збереження даного майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом вилучені ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , прокурором у клопотанні та під час судового розгляду на даній стадії досудового розслідування не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за частиною третьою статті 362 КК України, не містять відомостей та даних, які б давали розумні підстави вважати, що вилучені ключі від автомобіля та сам транспортний засіб можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Долучена до матеріалів клопотання постанова слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 17 жовтня 2024 року містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування висновку, яким конкретно ознакам речових доказів відповідають ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

У клопотанні не вказано, в який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання вказаного майна.

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить та органом досудового розслідування не надано доказів того, що ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001899 від 11 вересня 2023 року.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування, у розумінні вимог статті 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на вказане у клопотанні майно, а саме: ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , не може бути накладений за обставин, викладених у клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

З огляду на вищевикладене у сукупності, доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування такої ухвали.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на відповідне майно негативно впливає на кримінальне провадження, унеможливлює встановлення всіх важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до втрати майна, що сприятиме уникненню особами, винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченої законом кримінальної відповідальності, оскільки відомостей на підтвердження вказаних обставин матеріали клопотання не містять та прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Інші доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання у частині накладення арешту на ключі від автомобіля в кількості 1 шт., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4