Справа №590/119/25
Провадження №1-кп/590/87/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року с-ще Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365від 02.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ДПСУ, молодшого сержанта, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 18.11.2022 N?851-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_3 , призваного на військову службу під час мобілізації, зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до приписів ст. ст. 1, 4, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ОСОБА_3 являється військовослужбовцем, який призваний на військову службу під час мобілізації.

Згідно з ст.1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні. Під час проходження військової служби ОСОБА_3 є військовослужбовцем правоохоронного органу.

Відповідно п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року N?340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N?511) - (далі за текстом - Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія. медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Пунктом 16 вказаного положення передбачено, що Посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Пунктом 21 Положення передбачено, що посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центру МВС іспитів, передбачених пунктом 18 Положення.

Також пунктом 23 Положення передбачено, що посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис після пред?явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасового посвідчення громадянина України, або посвідки на постійне проживання, або посвідки на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред?явлення одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення.

Зразок та технічний опис бланка національного посвідчення затверджено згідно з додатками 1 і 2 Постанови Кабінету Міністрів України 16 вересня 2020 р. N?844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Встановлено, що наприкінці червня 2024 року (більш точний час встановити не вдалося) ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія необхідно скласти теоретичний і практичний іспити, пройти медичний огляд, вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою подальшого його використання.

Для досягнення своєї мети, отримання підробленого посвідчення водія у спосіб, що не відповідає порядку, встановленому «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яке є обов?язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, ОСОБА_3 за допомогою мобільного додатку «Telegram» на наприкінці червня 2024 року, точного часу встановити не вдалося, замовив виготовлення посвідчення водія на власне ім?я категорії «А», «В».

В подальшому на початку липня 2024 року, але не пізніше 08.07.2024 (більш точний час встановити не вдалося) ОСОБА_3 отримав поштовим відправленням від невстановленої особи, виконане термодруком підроблене посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 08.07.2024, видане ТСЦ 1242 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплативши за нього грошові кошти у сумі 14000,00 грн. Бланк вказаного посвідчення не відповідає вимогам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника - України.

У подальшому, 01.09.2024 об 12:30 год. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2110 номерний знак НОМЕР_3 , рухався біля будинку 30 по вул. Терещенська в смт. Свеса Шосткинського району Сумської області, де його було зупинено поліцейськими СРПП ВПД N?1 (с. Ямпіль) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області.

Так, під час перевірки працівниками поліції документів, а саме на вимогу поліцейських надати посвідчення водія, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний харакетер дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що він не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія, пред?явив поліцейському СРПП ВПД N?1 (с. Ямпіль) Шосткинського РУП ГУНІ в Сумській області ОСОБА_7 підроблене посвідчення водія серійний номер НОМЕР_4 від 08.07.2024, видане ТСЦ 1242 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому поліцейським СРПП ВПД N?1 (с. Ямпіль) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 викликано слідчо-оперативну групу та посвідчення водія серійний номер НОМЕР_4 від 08.07.2024, видане ТСЦ 1242 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено.

Вчиняючи вищевказане кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 усвідомлював протиправний характер своїх дій та розумів суспільно-небезпечні їх наслідки, тобто скоїв злочин з прямим умислом.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив дії, що виразилися у використанні завідомо підробленого документа, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

29 січня 2025 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості, за якою ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Сторони, враховуючи, що ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги особу ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення вперше, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також щире каяття ОСОБА_3 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, погодили, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу.

В угоді про визнання винуватості оговорені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст.476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому.

ОСОБА_3 прохає суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 січня 2025 року між ним та прокурором за участю захисника.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде призначене йому судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні йому були додатково роз`яснені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 також прохає суд затвердити угоду про визнання винуватості, зазначила, що угода про визнання винуватості 29 січня 2025 року була укладена прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у її присутності, після роз`яснення нею ОСОБА_3 наслідків укладення вказаної угоди та затвердження її судом, без застосування до ОСОБА_3 будь-якого тиску, тобто вказана угода укладена з дотриманням вимог КПК України.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства України та угода підлягає затвердженню судом.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, вказана угода укладена з додержанням порядку укладення угод про визнання винуватості, добровільно, без будь-якого примусу, про що свідчать надані обвинуваченим ОСОБА_3 у судовому засіданні показання.

Згідно з ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Пунктом першим ч.4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Також з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - у використанні завідомо підробленого документа.

Суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення вперше, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем ДПСУ, учасником бойових дій, обставини, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 відсутні, а тому приходить висновку, що ОСОБА_3 можливо призначити покарання, яке було узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 29 січня 2025 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 .

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути витрати за проведення судової технічної експертизи документів N?CE-19/119-24/15032-ДД від 30.09.2024 у сумі 3183,60 грн (три тисячі сто вісімдесят три грн. 60 коп.).

Керуючись ст. 100, 368, 371, 373-376, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 29 січня 2025 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн 00 коп.).

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази:

-посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_4 від 08.07.2024, видане ТСЦ 1242 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщене до спец пакету експертної служби №5620715, що зберігається в матеріалах кримінального провадження знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь держави витрати судової технічної експертизи документів N?CE-19/119-24/15032-ДД від 30.09.2024 у сумі 3183,60 грн (три тисячі сто вісімдесят три грн. 60 коп.).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1