Справа 359/953/25
Провадження 1-кс/359/275/2025

УХВАЛА

28.01.2025 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 16.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0000598 від 29.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 16.01.2025 року у кримінальному провадженні № 0000598 від 29.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

У вимогах даної скарги скаржник просить скасувати вищенаведену постанову та зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 від 09.01.2025 року про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000598 від 29.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що ОСОБА_6 шляхом підроблення довіреності за № 1915 від 07.12.2013р. (в якій вказано строк її дії 10 років) умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, в умовах воєнного стану, заволодів нерухомим майном а саме, земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер :04:012:0052, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, земельною ділянкою площею 0,1085 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер ділянки :05:033:0019, земельною ділянкою площею 0,08 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада, кадастровий номер ділянки :05:001:0030 та житловим будинком АДРЕСА_1 , яке є об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , даним кримінальним правопорушенням було завдано майнової шкоди не лише ОСОБА_7 , а і ОСОБА_4

16.01.2025р. слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , винісла постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 , оскільки частки майна подружжя ОСОБА_9 не виділені, а орган досудового розслідування не наділений повноваженнями на з`ясування того, яка саме частина майна належить ОСОБА_4 з метою визначення розміру заподіяної їй шкоди, оскільки це не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства, також у заяві не зазначено, в чому полягає спричинена ОСОБА_4 шкода та не надано жодного документу на підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення їй шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань тощо, в розумінні положень ч. 1 ст. 55 КПК України.

Тому скаржник зазначає, що відмова слідчого у визнанні потерпілою не відповідає вимогам ч.5 ст.55, ч.5 ст.110 КПК України, тому є необґрунтованою та такою, що винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, Бориспільським районним управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 29.11.2023р., за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 , через свого представника, звернулась до Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області з заявою про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілою у кримінальному провадженні № 0000598 від 29.11.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 16 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000598 від 29.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до п.5 ч.1ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Законодавцем зокрема у ч. 3 ст. 55 КПК України визначається, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 слідчий вказує, що частки майна подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не виділені, а орган досудового розслідування не наділений повноваженнями на з`ясування того, яка саме частина майна належить ОСОБА_4 з метою визначення розміру заподіяної їй шкоди, оскільки це не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства також у заяві не зазначено, в чому полягає спричинена ОСОБА_4 шкода та не надано жодного документу на підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення їй шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 30.04.1974 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, кадастровий номер земельної ділянки :04:012:0052, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, земельну ділянку площею 0,109 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :05:033:0019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, земельна ділянка площею 0,0800 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0030, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, придбано ОСОБА_7 під час шлюбу з ОСОБА_4 .

07.12.2013 ОСОБА_6 на підставі довіреності за № 1915 (в якій вказано строк її дії 10 років) заволодів вищезазначеним нерухомим майном.

Отже, зазначене нерухоме майно (будинок та земельні ділянки) вибули з володіння власника ОСОБА_7 під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_4 .

Вказані положення під час винесення постанови слідчим було проігноровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 92 КПК обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора та слідчого.

Отже, враховуючи зазначене вище, слідчий у своїй постанові про відмову у визнанні потерпілою мав послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що зазначеними діями ОСОБА_4 шкоди не заподіяно.

Однак, постанова слідчого не містить посилань на беззаперечні обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Крім того постанова про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 носить у собі формальний характер, тому слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 16 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000598 від 29.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 чи іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 від 09.01.2025 року про визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000598 від 29.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено 28.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1