05.02.25 Справа № 469/1566/18
1-кп/469/16/25
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
обвинувачена ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Березівка Одеської області, освіта середня спеціальна, одруженої, на утримання двоє неповнолітніх дітей, не працює, не судимої, інвалідності не має, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст.191 КК України,-
встановив:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила закрити кримінальне провадження у зв"язку з декриміналізацією діяння, від реалізації свого права на продовження судового розгляду у загальному порядку відмовилась, наслідки закриття провадження зрозумілі. Пояснила, що повністю відшкодувала потерпілому заподіяну шкоду.
Встановлені судом обставини
Під час судового розгляду справи прокурор змінив обвинувачення у зв"язку з необхідністю зміни правової кваліфікації та обсягу обвинувачення, та 14 вересня 2022 року надав суду обвинувальний акт, за яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191 КК України (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі) та ч.3 ст.191 КК України (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно), а саме у тому, що вона, працюючи на посаді оператора поштового зв`язку (з функціями листоноші) ПВПЗ Пересувне-2 Миколаївської дирекції УДППЗ "Укрпошта", та будучи матеріально відповідальною особою, заволоділа майном Миколаївської дирекції УДППЗ «Укрпошта» за таких обставин:
Зазначене діяння кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.
Зазначене діяння кваліфіковано стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, вчинене повторно.
Зазначене діяння кваліфіковано стороною обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, вчинене повторно.
Представник потерпілого у судове засідання не з"явився, надав заяву про підтримання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, та обізнаність з правами потерпілого на підтримання обвинувачення у раніше пред"явленому обсязі. Просив провести судовий розгляд кримінального провадження без його участі.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої встановлена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, тобто у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2018 року визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) у розмірі 1762 грн.
Діюча на момент вчинення кримінального правопорушення, вказаного у обвинувальному акті, редакція ст.51 КУпАП встановлювала адміністративну відповідальність за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто у десять разів менше, ніж з дати набрання чинності новою редакцією ст.51 КУпАП.
За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
На підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
Згідно з абз.5 ч.7 ст.284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, частиною третьою якої передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Оскільки судом встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ч.2 ст.284 КПК України, та обвинувачена надала згоду на закриття кримінального провадження з цих підстав, кримінальне провадження підлягає закриттю судом.
Судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, цивільний позов АТ "Укрпошта" в особі Миколаївської дирекції АТ "Укрпошта" до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, повернуто ухвалою суду від 19 жовтня 2019 року, інших цивільних позовів не заявлено; речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, ст.ст. 369, 372, 479-2 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Суддя: