Справа № 273/216/24
Провадження № 1-кп/273/30/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі : головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубрівка, Баранівського району та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, з базовою загально середньою освітою, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23.02.2023 № 273/1810/22 ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.10.2022 дня пред`явлення позову до суду і до повноліття сина ОСОБА_7 , до 11.01.2038.

Однак, всупереч рішення Баранівського районного суду Житомирської області №273/1810/22 від 23.02.2023, ОСОБА_4 в період з 01.08.2023 по 01.01.2024 включно, злісно ухиляється від сплати, встановлених виконавчим листом, коштів на утримання дитини (аліментів).

Таким чином ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто маючи можливість виконати виконавчий лист про стягнення аліментів, знаючи про свій обов`язок сплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання дитини аліменти, заходів спрямованих на погашення заборгованості не прийняв, добровільну матеріальну допомогу не надавав, на попередження державних виконавців про кримінальну відповідальність за непогашення заборгованості не реагував, тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням Баранівського районного суду Житомирської області, у зв`язку з чим в період з 01.08.2023 по 01.01.2024 виникла заборгованість у сумі 14750 грн. 00 коп.,що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вказав про вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що згідно рішення суду повинен платити аліменти на утримання сина, проте не сплачує вказані кошти, так як немає роботи. В центр занятості за працевлаштуванням не звертався. Заробляє кошти з тимчасових заробітків, яких не вистачає. Повідомлявся виконавчою службою про наслідки несплати аліментів. Щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе належні висновки, просить суворо не карати.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 вказала, що обвинувачений не спілкується та не контактує з дитиною з серпня 2022 року, платив аліменти перші декілька місяців з серпня 2022 року, проте потім не сплачує зовсім, жодної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що знає від обвинуваченого про його тимчасові заробітки на ставках в Хмельницькій області, вважає, що мав реальну можливість сплачувати аліменти та в інший спосіб допомагати дитині. Просить покарати обвинуваченого суворо.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченого, допитом законного представника потерпілого, дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.164 КК України, а саме в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, є: визнання вини та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Санкцією ч.1 ст.164 КК України передбачено ряд альтернативних покарань: громадські роботи, пробаційний нагляд та обмеження волі.

При обранні виду покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, зокрема за ч. 1 ст. 164 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, його вік, задовільний стан здоров`я, характеристику за місцем проживання, той факт, що він офіційно не працевлаштований, і не вжив заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у центр зайнятості з приводу постановлення на облік як безробітного, не надавав будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча мав таку змогу, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, відношення до вчиненого.

Отже, враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлений. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1