Справа № 214/5969/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження №0000819, внесене до ЄРДР 23 травня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озірно Ковельського району Волинської області, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, на утриманні непрацездатних осіб не маючого, працюючого на посаді голови профспілкового комітету у АМ КРМПГУ «Коксохім», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2024 року, приблизно о 07 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним належним йому автомобілем марки «Деу Сенс», р/н НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, на вул. Бикова з боку вул. Івана Авраменка у напрямку Об`їзної дороги в м. Кривому Розі.

У цей же час по проїзній частині, яка веде з Об`їзної дороги у напрямку вул. Бикова, по своїй полосі для руху рухався велосипед «Азимут» під керуванням ОСОБА_8 .

У ході руху водій ОСОБА_6 , рухаючись по нерегульованому перехресті, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, наближаючись до електроопори б/н на вул. Бикова, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не мав жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, був неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не переконався в безпеці подальшого руху та у тому, що його дії не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, приступив до виконання маневру лівостороннього повороту у напрямку Об`їзної дороги, виїхав на зустрічну смугу для руху, по якій рухався велосипед «Азимут» під керуванням ОСОБА_8 та допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною вказаного велосипеду на смузі руху останнього, внаслідок чого велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б) та 10.5 ПДР України, якими передбачено:

- п. 1.3.:«Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5.:«Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3.:«Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 10.5.: «Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини»;

Порушення вимог п. 10.5 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалася переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів, головного та спинного мозку в сукупності, які стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та мають причинний зв`язок зі смертю ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 08 години 20 хвилин від тупої поєднаної травми тіла у реанімаційному відділені КП «Криворізька міська клінічна лікарні №2».

Своїми діями ОСОБА_6 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннята повністю підтвердив усі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, при цьомуу вчиненому щиро розкаявся, просив суд не карати його суворо та не позбавляти його волі, пояснив, що в той день він їхав на роботу, що при виконанні маневру повороту пізно побачив велосипедиста та не встиг уникнути з ним зіткнення, просив суд узяти до уваги, що він не залишав місце пригоди, просив людей викликати «Швидку» та поліцію, що він повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій, і та не має до нього жодних претензій, що підтверджується відповідною розпискою, яка є в матеріалах кримінального провадження, пояснив, що він дуже жалкує з приводу вчиненого та зробив для себе належні висновки.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують обвинуваченого за місцем його проживання та роботи, підтверджують відсутність у обвинуваченого судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, в момент учинення кримінального правопорушення в стані будь-якого сп`яніння не перебував, досліджені подяки обвинуваченому за волонтерську діяльність та вагомий внесок у розбудову Збройних Сил України, а також документи, згідно яких обвинувачений у повному обсязі відшкодував потерпілій завдану шкоду (т. 1 а. с. 52-59, 65).

Суд, ураховуючи думки учасників судового провадження, повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого та його щире каяття, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, у повному обсязі відшкодував потерпілій завдану їй шкоду, ставлення самої потерпілої до обвинуваченого, яка у судовому засіданні пояснила, що жодних претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлено.

Тому суд, ураховуючи викладені вище обставини у їх сукупності, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а також, ураховуючи, що в результаті порушення обвинуваченим ПДР України настала смерть потерпілого, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Арешт, накладений 27 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «Деу Сенс», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , підлягає скасуванню.

Арешт, накладений 27 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на велосипед «Азимут», який належав ОСОБА_8 , підлягає скасуванню.

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту втратив свою силу.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави 7572,80 грн. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений 27 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на автомобіль марки «Деу Сенс», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений 27 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на велосипед «Азимут», який належав ОСОБА_8 .

Після набрання вироком законної сили, речові докази автомобіль марки «Деу Сенс», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та велосипед «Азимут», який належав ОСОБА_8 , які зберігаються на території автоколони КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9