ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0003041 за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного за ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 09 грудня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

В своєму рішенні слідчий суддя зазначив про недотримання положень кримінального процесуального закону щодо виклику ОСОБА_8 до слідчого, повідомлення його про підозру, а також відсутність достатніх підстав вважати, що останній виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором агресором або оголошений у міжнародний розшук, тому підстав для задоволення клопотання не знайшов.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки підозра стосовно ОСОБА_8 обґрунтована, на даний час в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що останній перебуває на тимчасово окупованій території, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами. При цьому, підозрюваний до органу досудового розслідування не з`являється тому був оголошений у регіональний, державний та міжнародний розшук. Також під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційному суді прокурор підтримав вимог апеляційної скарги.

Захисник заперечував у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників перегляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Стаття 2 КПК України визначає коло завдань кримінального провадження, до яких відносяться: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частина 6 ст. 193 КПК України, встановлює, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз вищевикладених положень кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку про те, що обрання заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, можливо лише за відповідної процедури.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 21 листопада 2024 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України було опубліковане на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 22.11.2024 року та в газеті «Урядовий кур`єр» №238 (7898) від 23.11.2024 року.

Відтак, ОСОБА_8 у зазначеному к/п № 0003041 набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України.

Стосовно питання про порядок вручення підозри ОСОБА_8 та його виклику до органу досудового розслідування, то на час вчинення даних дій, згідно матеріалів клопотання, останній зареєстрований у АДРЕСА_1 , яке з 2014 року відноситься до тимчасово окупованої території України, тому відповідно до п. 8 ст. 135 КПК України, факт повідомлення про підозру та виклику до органів досудового розслідування ОСОБА_8 було здійснено через публікацію в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Дійсно, як зазначено слідчим суддею, що спочатку виклик особи здійснюється за правилами ч.1, ч.2 ст. 135 КПК України, але такий порядок здійснюється в разі його фактичної можливості, а оскільки в даному випадку в органу досудового розслідування є інформація, що ОСОБА_8 перебуває на тимчасово окупованій території, тому можливості виклику в порядку ч.1, ч.2 ст. 135 КПК України не було, і відповідні повідомлення були здійсненні за правилами ч.8 ст. 135 КПК України.

При цьому, апеляційний суд вважає, що матеріалами клопотання доведено перебування ОСОБА_8 на тимчасово окупованій території, що підтверджується відповідними протоколами огляду, згідно яких останній є депутатом фракції єдина росія Донецької міської ради та здійснює прийом громадян у відповідному статусі. Окрім цього, згідно інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно з якою ОСОБА_8 з 24 лютого 2022 року державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями не перетинав.

Крім цього, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя помилково вдався в оцінку доказів щодо їх допустимості, які долучені до клопотання, оскільки на цій стадії не вирішується питання про допустимість або недопустимість доказів.

Стосовно питання щодо доведеності перебування ОСОБА_8 в міжнародному розшуку, то чинний кримінальний процесуальний закон України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч.2 ст.281 КПК України), що в цьому випадку і було здійснено прокурором шляхом винесення постанови від 02 грудня 2024 року про оголошення ОСОБА_8 у регіональний, державний(міждержавний) та міжнародний розшук.(а.с.113-115)

Таким чином висновки слідчого судді, які стали підставою для відмови у задоволенні клопотання є помилковими, тому оскаржувану ухвалу слід скасувати.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора, то апеляційний суд встановив таке.

Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. При цьому встановлено, що клопотання містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Вагомість вказаних доказів у колегії суддів не викликає сумнівів.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, що згідно підозри останній вчинив злочин на тимчасово окупованій території; незаконно, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше чи продовжити кримінальне правопорушення враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, тому колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими.

Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 оголошено у регіональний, державний(міждержавний) та міжнародний розшук про що зазначалося вище.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст. 193 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч.5 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя повинен розглянути за участю ОСОБА_8 питання про застосування обраного щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4