Провадження № 1-кс/643/2088/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010526 від 26.11.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010526 від 26.11.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 26.11.2024 орієнтовано о 06 год. 10 хв. співробітник УСБУ в Харківський області - молодший оперуповноважений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Аерокосмічному в м. Харкові зі сторони центру міста в напрямку Харківського аеропорту, на пішохідному переході, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухалась з права на ліво по ходу руху автомобіля, яка від отриманих травм померла на місці події.

26.11.2024 під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено: автомобіль марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності УСБУ в Харківській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у власності УСБУ в Харківській області.

Вилучені 26.11.2024 предмети відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами так, як зберегли на собі сліди вчинення злочину та сліди деформації автомобіля в результаті ДТП. Вказані відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

А саме: автомобіль марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 необхідний для подальшого проведення експертиз з метою встановлення механізму вчинення ДТП та причини його вчинення; інші предмети да документи, вилучені з місця події у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні необхідні для встановлення обставин ДТП та осіб причетних до його вчинення, а також встановлення інших обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Постановою, слідчого від 26.11.2024 вилучені предмети визнано речовими доказами.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено під час огляду місця події 26.11.2024.

Прокурор в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила.

Представник власника майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, до початку розгляду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечував. В разі задоволення клопотання, просив передати автомобіль на зберігання до УСБУ в Харківській області, оскільки він необхідний для службового використання.

Неявка прокурора та представника власника майна не перешкоджає розгляду справи.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, а саме: автомобіль марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності УСБУ в Харківській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у власності УСБУ в Харківській області, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Судом встановлено, що Управління СБУ в Харківській області є власником автомобіля автомобіль марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 На момент вчинення ДТП вказаним автомобілем керував співробітник УСБУ в Харківській області молодший оперуповноважений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Діяльність Служби безпеки України під час дії воєнного стану полягає у знешкодженні ворожих диверсійних-розвідувальних груп, затриманні колаборантів, ворожих шпигунів, участі в бойових діях та співпраці с іншими підрозділами Збройних Сил України.

Враховуючи положення статей 170, 173 КПК України, а також з врахуванням розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе визначити спосіб накладання арешту на автомобіль марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуженням та розпорядженням, з передачею вищевказаного майна його власнику УСБУ в Харківській області на відповідальне зберігання під розписку, попередивши про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 26.11.2024 в ході огляду місця події, а саме на: автомобіль марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності УСБУ в Харківській області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у власності УСБУ в Харківській області.

Зазначене майно повернути його власнику - Управлінню СБУ в Харківській області, на відповідальне зберігання, попередивши їх про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1