Справа № 405/7260/24
провадження № 1-кс/405/3287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна

встановив:

захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 за наслідками розгляду клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001174 від 21.10.2024, з метою забезпечення збереження речових доказів було накладено арешт із забороною користуватись та розпоряджатись автомобілем «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , а фактичним володільцем ОСОБА_3 .

На даний час органом досудового розслідування проведено всі необхідні огляди транспортного засобу та інженерно-транспортні експертизи, по ушкодженням на транспортному засобі проведено трасологічні експертизи, а сам він детально описаний та його вигляд міститься в фото таблицях.

Отже, у зв`язку з тим, що потреба у збережені арешту, накладеного на автомобіль «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер

НОМЕР_1 відпала, адвокат просить скасувати арешт з вказаного вище транспортного засобу.

Захисник адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, розгляд клопотання просили здійснити без їх участі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, розгляд клопотання просив здійснити без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Таким чином, беручи до уваги зазначені вище обставини, дотримуючись розумних строків розгляду даного клопотання слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд клопотання про скасування арешту майна відповідно до поданих матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 23.10.2024 року, на виконання завдання кримінального провадження, з метою забезпечення заходів кримінального провадження, керуючись ст. 170 КПК України, задля забезпечення збереження речових доказів було накладено арешт на транспортний засіб «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3541 на праві власності належить ОСОБА_6 , адреса АДРЕСА_1 та перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, з забороною користуватись та розпоряджатись вказаним майном, у кримінальному провадженні №0001174 від 21.10.2024.

Але, беручи до уваги лист слідчого ОСОБА_5 від 20.11.2024 року, яким слідчий повідомляє про те, що орган досудового розслідування не заперечує проти зняття арешту в частині заборони користування та розпорядження автомобілем «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчий суддя вважає, що виходячи зі змісту вказаного листа слідчого вбачається наявність можливості скасування арешту з даного автомобіля, оскільки потреба в подальшому застосуванні такого арешту відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що подальша потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала, а тому наявні підстави для скасування арешту з транспортного засобу «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3541 на праві власності належного ОСОБА_6 , адреса АДРЕСА_1 , яким користувався ОСОБА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 року (справа 405/7260/24, провадження № 1-кс/405/3050/24),

Враховуючи вищевикладене, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 369-372 КПК України, -

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати, в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 року (справа 405/7260/24, провадження № 1-кс/405/3050/24) арешт майна з автомобіля «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати автомобіль на зберігання його фактичному володільцю ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7