Справа № 502/523/23
УХВАЛА

02 січня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

в режимі відеоконференції - захисників: ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу

у виді домашнього арешту

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000504 від 22.03.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду відповідного кримінального провадження прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 діб з покладення обов`язку не залишати місце мешкання в період часу з 23 години по 5 годину наступної доби. В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, ухилятись від виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на свідків і експерта, а також перешкоджати встановленню істини у справі, що з урахуванням тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, свідчить, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого вважав клопотання прокурора необґрунтованим, а ризики такими що наразі нічим не підтверджені, у зв`язку з чим вважав достатнім застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, проаналізувавши відповідні положення діючого законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, серед іншого, запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено в ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

В ході судового розгляду кримінального провадження ухвалою суду відносно обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 05.01.2025 р., а судове провадження не може бути закінчено до вказаної дати.

Враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим, на переконання суду, вказана обставина свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від суду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 196, 331, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 23:00 до 05:00 наступної доби, - відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - строком на 2 місяці, а саме - до 02.03.2025 р. включно.

Ухвала припиняє свою дію після 02.03.2025 р.

Контроль за виконанням ухвали обвинуваченим покласти на ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1