Справа № 601/437/25
Провадження № 1-кс/601/64/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання старшого слідчого СВ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області капітана поліції ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 14 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, громадянки України, одруженої, освіта середня-спеціальна, депутатом не являється, на утриманні має малолітню дочку, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , (згідно ст. 89 КК України) не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив:

Старший слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Кременецького РВП ГУ НП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000028 від 14 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що ОСОБА_4 діючи всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої заборонено незаконний обіг наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, за невстановлених слідством обставин, у невстановлений час та невстановленому місці, з метою подальшого збуту, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому, яку перенесла за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 та зберігала з метою подальшого збуту.

Так, 14.01.2025 року ОСОБА_4 маючи умисел на збут наркотичних засобів з метою отримання в подальшому матеріальної вигоди, в м. Почаїв, по вул. Шевченка, Кременецького району, незаконно збула подрібнену речовину рослинного походження світло-коричневого кольору, яка має анатомо-морфологічні ознаки рослини мак снотворний, містить наркотично активні алкалоїди опію морфін, кодеїн і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено маковою соломою, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 103,066 грама, жителю АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), за грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень.

В подальшому, 28.01.2025 року ОСОБА_4 маючи повторно умисел на збут наркотичних засобів з метою отримання матеріальної вигоди, в м. Почаїв, по вул. Липова, Кременецького району, повторно незаконно збула, подрібнену речовину рослинного походження світло-коричневого кольору, яка має анатомо-морфологічні ознаки рослини мак снотворний, містить наркотично активні алкалоїди опію морфін, кодеїн і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено маковою соломою, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 322,565 грама, жителю АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), за грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час у період 2024-2025 року, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої заборонено незаконний обіг наркотичних засобів, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено макової соломи, який перенесла за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 та зберігала з метою подальшого збуту.

06 лютого 2025 року під час проведення санкціонованого судом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що за адресою АДРЕСА_1 , працівниками поліції за вказаною адресом на горищі житлового будинку та господарських будівлях було виявлено та вилучено речовину рослинного походження світло-коричневого кольору яка зовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено макову солому, приблизною масою в перерахунку на суху речовину становить 1103,0 грама, яку остання зберігала з метою збуту.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 просить клопотання задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просить обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби. В обгрунтування зазначено, що ОСОБА_4 є пенсіонерка, на її утримані перебуває неповнолітня дочка, чоловік переніс важку опурацію та є непрацездатним, вона не ухиляфється від слідства та має почесне звання "Мати-героїня".

Дослідивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до висновку, що клопотання слід задоволити частково, та обрати підозрюваній запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

06.02.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 307 КК України є: показання свідків, протоколами добровільних видач та огляду, висновки експертизи матеріалів, речовин та виробів, проведення обшуків.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 частина 2 статті 307 КК України, тобто умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу вчиненого повторно. Санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, та відповідно до вимог частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти продовженню вчинення нею злочинної діяльності, її спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім цього ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, які становлять суспільну небезпеку, і за найтяжчий з них законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч.4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 слідчому судді не надано.

При цьому, необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: втекти від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк до десяти років може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у яких підозрюється, перебуваючи на волі, використовуючи свій авторитет, широке коло друзів та знайомих, зможе незаконно впливати на свідків даного кримінального провадження, знаючи їх місце проживання чи їх законного представника, та, чим окрім вказаного перешкодить кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вказаний ризик при оцінці якого слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). З урахуванням наявності погашеної судимості, у ОСОБА_4 є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Даний ризик підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_4 відразу вчинила кілька кримінальних правопорушень, тому така її поведінка може вказувати на можливість вчинення нею і інших кримінальних правопорушень.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для ОСОБА_4 буде достатнім та необхідним для належної поведінки підозрюваної і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладає на останню обов`язки, передбачені ст.181 КПК України.

Судом роз`яснено підозрюваній вимоги ст.ст.181, 194 КПК України та наслідки невиконання обов`язків, які покладаються на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 205, 206 КПК України, суд

постановив:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У відповідності до частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон або документ, що надає дозвіл на виїзд за межі України та в`їзд до країни.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 04 квітня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нею зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Підозрювану ОСОБА_4 звільнити з-під варти у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення Кременецьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено 10 лютого 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1