Справа № 761/1062/25
Провадження №1-кп/761/2761/2025
В И Р О К

іменем України

21 березня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0001178, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 жовтня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сімферополь, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.05.2015 року відповідно до ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», на підставі рішення власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та в порядку встановленому законодавством України, з метою забезпечення експлуатації житлового комплексу, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління і використання спільного майна житлового комплексу, у вигляді юридичної особи приватного права створено ОСББ «Фундуклєєвський» ().

Протоколом Загальних зборів ОСББ «Фундуклєєвський» від 26.05.2021 року затверджено чинну редакцію Статуту ОСББ «Фундуклєєвський», яким врегульовано порядок функціонування Об`єднання.

Так, 25.06.2015 згідно наказу №1-К у встановленому Статутом за законодавством України порядку, ОСОБА_3 призначений керуючим директором ОСББ «Фундуклєєвський» та як наслідок наділений повноваженнями представника Об`єднання, з можливістю вчинення дій від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори.

Таким чином, ОСОБА_3 в силу наділеними повноваженнями діяти від імені Об`єднання з можливістю вчиняти правочини щодо контролю за використанням та від імені Об`єднання вчиняти правочини щодо розпорядження майном, являється службою особою наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Крім того, 11.06.2021 року з метою отримання прибутку від здійснення господарської діяльності, в порядку встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» було зареєстровано ТОВ «Торговий Дім «ПРОДПОСТАЧ» (), основним видом діяльності якого є «Неспеціалізована оптова торгівля».

06.11.2007 з метою отримання прибутку від здійснення господарської діяльності ОСОБА_7 був зареєстрований фізичною особою підприємцем. Довіреністю директора Товариства ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_7 представляти інтереси товариства.

Так, ОСОБА_7 з метою реалізації господарського проекту Товариства з розміщення на прибудинкових територіях багатоквартирних будинків в місті Києві систем з очищення та розливу води «Аквабоксів», 14.10.2024 приїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , управління якого здійснюється ОСББ «Фундуклєєвський».

З метою отримання консультації щодо порядку і можливості розміщення на території вказаного будинку «Аквабоксів», ОСОБА_7 пройшов до технічного приміщення будинку, де знаходився чоловік, який назвався ОСОБА_3 та представився членом правління Об`єднання.

Під час спілкування ОСОБА_7 розповів ОСОБА_3 , що він є представником ТОВ «Торговий Дім «ПРОДПОСТАЧ» та намір Товариства розмістити на території будинку за адресою: АДРЕСА_2, систем з очищення та розливу води «Аквабоксів», на що ОСОБА_3 пояснив, що для таких цілей він може виділити місця на першому поверсі кожного під`їзду будинку.

Під час перегляду можливих місць для розміщення, ОСОБА_7 повідомив, що показані місця для розташування «Аквабоксів» влаштують Товариство, на що ОСОБА_3 повідомив про готовність позитивно вирішити питання виділення в користування Товариства території будинку, та додав, що за позитивний результат ОСОБА_7 , окрім сплати офіційної вартості за договором, повинен сплатити йому додаткові кошти готівкою з розрахунку 500 доларів США за кожне з чотирьох виділених місць для розміщення «Аквабоксів». У відповідь ОСОБА_7 повідомив, що йому потрібно порадитися з керівництвом Товариства, та після цього він повідомить свою відповідь.

В подальшому, розуміючи, що необхідність сплати ОСОБА_3 додаткових коштів як неправомірної вигоди, окрім офіційного платежу за договором, є ймовірно незаконною, ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Так, 24.10.2024 ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, під час телефонної розмови домовився про зустріч із ОСОБА_3 на території будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де планувалось розміщення «Аквабоксів» для обговорення деталей про місця їх розташування. Під час особистої розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що він має намір укласти договір оренди відведених площ приміщення будинку від себе як фізичної особи-підприємця та розмістити 5 (п`ять) систем для розливу води «Аквабоксів», на що ОСОБА_3 не заперечив. Після огляду місць майбутнього розташування «Аквабоксів», ОСОБА_3 узгодив зустріч на 25.10.2024 для підписання договору оренди та передання грошових коштів в сумі 2500 доларів США. Далі, під час особистої зустрічі ОСОБА_3 , будучи у власному кабінеті, сказав ОСОБА_7 сфотографувати роздруківку на стіні та переслати власні реквізити для підготовки проекту договору на електронну адресу, яка вказана в роздруківці. Після завершення особистої зустрічі ОСОБА_7 , на виконання вимог ОСОБА_3 , переслав на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 сканований файл із власними реквізитами фізичної особи-підприємця.

В подальшому, 25.10.2024 о 15 год. 35 хв. ОСОБА_7 прибув до будинку за адресою: АДРЕСА_2 та пройшов до технічного приміщення, де знаходився ОСОБА_3 . Зайшовши, ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_3 чи підготовлений договір, на що останній відповів позитивно, після чого, ОСОБА_7 був наданий для підписання договір «Оренди частини нежитлового приміщення для розміщення автоматів з продажу питної доочищеної води» №24/10/24 від 24.10.2024, згідно з яким ОСББ «Фундуклєєвський» в особі керуючого директора ОСОБА_3 , який діє на підставі Статуту та Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , який діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію фізичної особи підприємця уклали вищевказаний договір про надання в оренду у строкове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення, а саме: 5 (п`яти) місць площею 5 (п`ять) м2 у під`їздах №1, №2, №3, №4 та підземному паркінгу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , для розміщення автоматів з продажу питної доочищеної води, з умовами оплати вартості за користування виділеною площею частини нежитлового приміщення в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. Крім того, ОСОБА_3 наголосив ОСОБА_7 про необхідність передачі йому раніше обумовленої неофіційної частини грошових коштів в розмірі 2500 доларів США.

Після цього, о 16 год. 55 хв. ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2500 доларів США за організацію можливості розміщення «Аквабоксів» та підписання ним від імені Об`єднання відповідного договору, а ОСОБА_3 з метою особистого збагачення, будучи службового особою юридичної особи приватного права, одержав неправомірну вигоду в сумі 2500 доларів США для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, після чого протиправна діяльність ОСОБА_3 припинена працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, вищезазначеними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368-3 КК України, а саме одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду.

07 січня 2025 року між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі та беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони визнають правильність кваліфікацій дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 368-3 КК України, а також дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 6500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 110 500 грн. (сто десять тисяч п`ятсот гривень) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

Крім того, сторони погодили застосування спеціальної конфіскації щодо мобільного телефону марки «NOKIA G22», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та мобільного телефону марки «Iphone 7», imei1: НОМЕР_3 , вилучивши їх у власність держави.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості від 07 січня 2025 року, укладену між їх підзахисним та прокурором, та зазначили, що обвинувачений визнає свою вину в повній мірі, угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 07 січня 2025 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, викладеного в обвинувальному акті.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, що згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 368-3 КК України у вигляді штрафу в розмірі 6500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 110 500 грн. (сто десять тисяч п`ятсот гривень) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, одружений та має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, повне та беззастережне визнання винуватості у вчинені злочину.

Так, ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у повідомленні ним всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому були підтвердженні доказами. Між тим, судом враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано правильно за ч. 3 ст. 368-3 КК України, оскільки він, будучи службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми, отримав неправомірну вигоду для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, інших осіб. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, а узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 07 січня 2025 року між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001178, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 жовтня 2024 року, та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, суд вважає за доцільне застосувати спеціальну конфіскацію.

Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

На підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави та у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Судом встановлено, що 25.10.2024 року в обвинуваченого ОСОБА_3 було вилучено мобільний телефон марки «NOKIA G22», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Iphone 7», imei1: НОМЕР_3 , які останній використовував як засіб вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, тож з урахуванням наведених обставин, за відсутності заперечень сторін, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію, яка полягає у вилученні у власність держави зазначених мобільних телефонів.

Відомості про наявність у кримінальному провадженні інших речових доказів - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 368-371, 373-374, 475, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 07 січня 2025 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001178 від 15 жовтня 2024 року року, між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 6500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 110 500 грн. (сто десять тисяч п`ятсот гривень) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік.

В порядку спеціальної конфіскації згідно ст.ст. 96-1, 96-2 КК України примусово безоплатно вилучити у власність держави мобільний телефон марки «NOKIA G22», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Iphone 7», imei1: НОМЕР_3 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1