Справа № 643/1949/25
Провадження № 1-кс/643/690/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31.01.2025 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.11.2021, -

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з скаргою на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31.01.2025 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.11.2021 в обґрунтування якої зазначив, що кримінальне провадження розпочато за фактом вчинення відносно ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366, 384 КК України, під час розслідування слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, кримінального провадження № 0001990 від 27.12.2020, в якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001990 від 27.12.2020, в якому ОСОБА_4 спочатку відсторонено від посади, а в подальшому звільнено зі служби в поліції, було сфальсифіковано, що підтверджено вироком Зміївського районного суду Харківської області від 05.06.2023, яким ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Отже, внаслідок протиправних дій під час досудового розслідування, фальсифікації матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 втратив роботу, можливість заробляти за своїм основним фахом, чим останньому завдано як моральної, так і матеріальної шкоди в розмірі 917090 грн, яка складається з неотриманої заробітної плати у зв`язку з звільненням в розмірі 477640 грн, витрат на послуги адвоката в сумі 239450 грн, моральної шкоди 200000 грн.

27.01.2025 представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчого з клопотанням в якому, зокрема, просив визнати ОСОБА_4 потерпілим та допитати як потерпілого, проте слідчий постановою від 31.01.2025 відмовив у цьому. Постанова вмотивована тим, що під час допиту ОСОБА_4 як свідка 25.07.2024 факту спричинення останньому будь-якої шкоди не встановлено, не встановлено цього факту і під час досудового розслідування, яке триває. На тепер визнання ОСОБА_4 потерпілим є передчасним.

Постанову слідчого скаржник вважає протиправною та просить скасувати, так як кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 завдано моральної та матеріальної шкоди, докази чого надані слідчому ще 25.07.2024.

В суді ОСОБА_3 підтримав скаргу та дав пояснення відповідно до викладених в ній обставин.

Слідчий, представник органу досудового розслідування, прокурор до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі щодо відкладення розгляду скарги, а також матеріалів кримінального провадження не надали. Вказані обставини не перешкоджають розгляду скарги, отже слідчий суддя розглядає скаргу в межах наданих скаржником матеріалів.

Дослідивши викладені в скарзі обставини, додані до скарги докази слідчий суддя дійшов такого: згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди… .

Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приводом для її винесення стали результати розслідування, яким не встановлено обставин, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 шкоди будь-якого виду.

З таким висновком слідчий суддя погодитись не може з погляду на таке: критерій «очевидності та достатності підстав», про який йдеться в ст. 55 КПК України, застосовується до особи, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та відомості, які стали підставою для початку кримінального провадження, не дивлячись на те, що до тепер жодній особі не повідомлено про підозру, відсутні достатні та очевидні підстави вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Посилання слідчого на те, що в ході розслідування не встановлено факту спричинення ОСОБА_4 матеріальної чи фізичної шкоди є голослівним, спростовується доводами скаржника та приведеними ним доказами. Очевидність завдання останньому як матеріальної, так і моральної шкоди виходить з самих обставин та кваліфікації вчиненого відносно нього злочину, наслідків досудового розслідування для скаржника тощо.

З погляду на це слідчий суддя вважає оскаржувану постанову, всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, належним чином не вмотивованою, відмову слідчого у визнанні ОСОБА_4 потерпілим такою, що не дозволяє останньому реалізувати свої процесуальні права, порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості.

Отже, підстави для скасування постанови слідчого від 31.01.2025 існують.

Разом з тим слідчий суддя не вбачає підстав для зобов`язання слідчого задовольнити клопотання ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим та допит останнього як потерпілого, так як слідчий, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а підстав вважати, що слідчий допустить протиправні дії чи бездіяльність в майбутньому не має.

Керуючись ст.ст. 2, 55, 110, 303, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31.01.2025 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.11.2021 скасувати в частині відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 13.02.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1