Справа № 587/638/25
УХВАЛА
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , судимого вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 9 вересня 2020 року за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 22 травня 2024 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року умовно-достроково на невідбутий строк для проходження військової служби за контрактом,
у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України,
06 лютого 2025 року з Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону до суду надійшло кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки обвинувачений заявив про намір повернутися до військової частини Міністерства оборони України для продовження проходження військової служби.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, було вчинено ним в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 9 вересня 2020 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі і звільнений 22 травня 2024 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року умовно-достроково на невідбутий строк для проходження військової служби за контрактом. Після укладення контракту, в період умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, будучи військовослужбовцем за контрактом, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. Вважаючи заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню, прокурор послався на положення ст. 81, 811 КК України, які, на його думку, не передбачають можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, обвинуваченого, який підтримав клопотання, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 9 вересня 2020 року, ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі і звільнений 22 травня 2024 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року умовно-достроково на невідбутий строк для проходження військової служби за контрактом. Після укладення контракту, в період умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, будучи військовослужбовцем за контрактом, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільне залишенні місця служби, тривалістю понад 3 доби, вчиненому в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч.5 ст. 401 КК України, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся з заявою про намір повернутися для продовження проходження військової служби, отримавши письмову згоду командира військової частини на продовження проходження обвинуваченим військової служби.
07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».
Частиною 5 статті 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.
Судом обвинуваченому роз`яснені його права, з`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє положення ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 401 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і підтримав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.
На підставі викладеного, враховуючи що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності за ст. ст. 407, 408 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити військову службу, письмова згода командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби отримана, суд приходить до висновку, що клопотання захисника, яке підтримано обвинуваченим, підлягає задоволенню, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч.5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю.
Що ж стосується позиції прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, то суд виходить з того, що положення ст. ст. 81, 811 КК України не перешкоджають і не виключають можливості застосування до обвинуваченого положень ч. ч. 5 ст. 401 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
На підставі ч. 3 ст. 811 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Норми ст. ст.71 і 72 КК України, які визначають порядок призначення покарання за сукупністю вироків та правила складання покарань, розміщені у Розділі XI "Призначення покарання" Основної частини КК України, відтак ці норми стосуються питань призначення покарання, яке може бути призначене не інакше, як за обвинувальним вироком суду, яким має бути встановлена вина особи.
Отже, за відсутності обвинувального вироку суду, яким обвинуваченого було б визнано винним на підставі обвинувального акта, що розглядається у цьому судовому провадженні, застосування норм ст. ст. 71 та 72 КК України та, відповідно, ч.3 ст. 811 КК України, на думку суду, не ґрунтується на вимогах закону і суперечить основним засадам судочинства.
Крім того, задовольняючи клопотання, суд виходить з того, що положення ч.3 ст. 811 КК України не забороняють застосування ч. 5 ст. 401 КК України, якою встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.
Всі вимоги, які є передумовою застосування до обвинуваченого положень ч. 5 ст. 401 КК України, обвинуваченим виконані. Зокрема, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. ст. 407, 408 КК України, не притягувався, тобто вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся із клопотанням до суду про намір повернутися для продовження проходження військової служби, проти чого не заперечує командування військової частини.
Так, з листа командира військової частини НОМЕР_1 від 08 лютого 2025 року № 1815/909 вбачається, що командування військової частини надає згоду на продовження проходження обвинуаченим військової служби.
З зазначеного листа вбачається, що обвинувачений добровільно звернувся до військової частини НОМЕР_1 з наміром повернутися для подальшого проходження служби. Враховуючи вищезазначене, а також наявність у штаті військової частини НОМЕР_1 аналогічного спеціалізованого штурмового підрозділу «ШКВАЛ», суспільно-політичну ситуацію в країні, нагальність та необхідність виконання бойових завдань та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі введення бойових дій, а також те, що солдат ОСОБА_5 має необхідні якості військовослужбовця, військово-обліковий фах, який є нагально необхідним у Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_1 надає згоду на подальше проходження служби солдатом ОСОБА_5 у військовій частині НОМЕР_1 на вакантній посаді гранатометника та просить суд про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 Кримінального кодексу України.
Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_4 , яке підтримане обвинуваченим, підлягає задоволенню.
Відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Оскільки клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, то відповідно до положень ч.1 ст.203 КПК України дія ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 припиняє свою дію, а ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти в силу вимог ч.3 ст.534 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369, 371 КПК України, ст. ст. 5, 12, 401, ч. 5 ст. 407 КК України, суд
Клопотання задовольнити.
На підставі ч. 5 ст. 401 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.
Після набрання ухвалою законної сили - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 невідкладно поновити ОСОБА_5 на військовій службі, а ОСОБА_5 зобов`язати не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.
Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1