Номер провадження 1-кп/754/675/25
Справа№754/3125/25
Вирок

Іменем України

06 березня 2025 року

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000071 від 26 квітня 2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час вирішив облаштувати зону відпочинку на березі озера Середнього Вигурівського по вул.Закревського у Деснянському районі м. Києва.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з березня 2022 року, більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена, по теперішній час, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, протиправно, самовільно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання його суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою покращення свого матеріального становища, в порушення вимог статей 96, 112, 116-126, 211 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на земельну ділянку, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або користування (оренду) земельної ділянки та за відсутності будь-якого правочину щодо неї, всупереч ст.ст. 21, 261 Закону України «Про благоустрій у населених пунктах», не отримавши дозволу на порушення благоустрою, розмістив 6 дерев`яних споруд площами 6 кв.м., 6 кв.м., 6 кв.м., 6 кв.м., 6 кв.м., 6 кв.м., загальна площа під розміщення яких становить 36 кв. м. (0,0036 га), які знаходяться на земельній ділянці на березі озера Середнього Вигурівського по вул. Закревського у Деснянському районі м. Києва, та розміщенні в межах 50-ти метрової прибережної захисної смуги озера Середнього Вигурівського, обліковується за комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 04 лютого 2009 року № 111 «Про передачу на баланс та закріплення за КП «Плесо» водних об`єктів та оформлення земель водного фонду м. Києва».

Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_3 достовірно знаючи про належність земельної ділянки до охоронної зони, не припинив вчинення кримінального правопорушення, земельну ділянку не звільнив, а продовжив самовільно займати під розміщення зони відпочинку, для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Рішення про передачу у власність чи користування (оренду) вище вказаної земельної ділянки Київською міською радою не приймалось, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою ОСОБА_3 не видавались.

Відповідно до вимог ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж річок забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України.

27 лютого 2025 року між прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 197-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.) Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити дану угоду про визнання винуватості, а також призначити узгоджену сторонами міру покарання.

ОСОБА_3 судом роз`яснено вимоги ст. 473 КПК України, останній визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого у підготовчому судовому засіданні надав згоду щодо укладання угоди між прокурором та ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні. Відповідна письмова заява також наявна у матеріалах судового провадження.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

При вирішені питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Таким чином, підсумовуючи питання щодо призначення покарання, суд, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також те, що ОСОБА_3 дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України та КК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання обвинуваченим винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 27 лютого 2025 року про визнання винуватості між прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обв`язки:

1/ періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2/ повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий -