КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1683/2025 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 4 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 0007008, внесеному до ЄРДР 17 травня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нещеретове Білокуракинського району Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 17 травня 2015 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 та особи, відносно якої Голосіївським районним судом міста Києва постановлено обвинувальний вирок (далі по тексту - спільник), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з проникненням у сховище за попередньою змовою групою осіб, а саме: на скоєння крадіжки чужого майна з чужого автомобіля на території Голосіївського району міста Києва.

З метою реалізації корисливого й умисного кримінального правопорушення проти власності ОСОБА_7 та його спільник вступили у злочинну змову, завчасно спланувавши та розподіливши між собою злочинні ролі, обов`язки з безпосередньої участі кожного у злочинній діяльності, послідовність дій тощо. Відповідно до злочинного плану ОСОБА_7 мав пройти повз запарковані у дворі будинків автомобілі і за допомогою попередньо підготовленого знаряддя для вчинення кримінального правопорушення (ліхтарика), повинен був перевірити наявність у салонах транспортних засобів цінних речей, а після їх відшукування, повідомити про це своєму спільнику, вказавши на автомобіль. Надалі, ОСОБА_7 повинен був залишатися неподалік для спостереження за навколишньою обстановкою з метою своєчасного попередження спільника у разі, якщо їх дії з учинення кримінального правопорушення, будуть виявлені сторонніми особами. У свою чергу, спільник, будучи повідомлений ОСОБА_7 про наявність певних транспортних засобів з цінними речами в салоні, та будучи упевненим, що за його діями ніхто, крім ОСОБА_7 не спостерігає, повинен був за допомогою попередньо підготовленого знаряддя для вчинення кримінального правопорушення (спеціально переробленої свічки запалювання двигуна внутрішнього згоряння), мав розбити вікно, заволодіти цінними речами з салону автомобіля та зникнути разом з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище та протиправним оберненням чужого майна на свою користь, 18 травня 2015 року близько 02.30 год. ОСОБА_7 та з особа, відносно якої Голосіївським районним судом міста Києва постановлено обвинувальний вирок, зустрілися за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 59, обговорили спільний злочинний план та попрямували у напрямку вул. Вільмса у м. Києві, де в одному з дворів мали намір скоїти крадіжку цінних речей з автомобіля. Прийшовши у двір будинку АДРЕСА_3 , вони помітили автомобіль марки «Subaru» моделі «Outback» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився у найменш освітлюваній частині двору.

Відповідно до відведеної в учиненні кримінального правопорушення ролі, ОСОБА_7 підійшов до описаного автомобіля та за допомогою заздалегідь заготовленого кишенькового ліхтарика почав освітлювати салон через скло багажного відділення. У результаті цього він помітив в середні автомобіля шкіряну сумку чорного кольору, спортивну матерчату сумку чорного кольору, матерчату сумку синього кольору. Після цього ОСОБА_7 , будучи упевненим, що у виявлених сумках знаходяться цінні речі, повідомив про це спільнику, розказав про їх місцезнаходження та відійшов в сторону, де почав спостерігати за навколишньою обстановкою. У свою чергу спільник підійшов до вищевказаного автомобіля, розбив скло багажного відділення за допомогою свічки запалювання та дістав з салону виявлені ОСОБА_7 сумки, у яких містилися вогнегасних, вартістю 100,00 грн., буксирувальний трос, вартістю 70,00 грн., знак аварійної зупинки, вартістю 50,00 грн., аптечка, вартістю 100,00 грн., пристрій для відстрілу гумових куль ПМХ ХКХН-2612, вартістю 14000,00 грн., годинник марки «Samsung» моделі «Ear fit», вартістю 2000,00 грн., одеколон «Prada», вартістю 3000,00 грн., спортивні речі, вартістю 2000,00 грн., дезодорант «Chanel», вартістю 400,00 грн. Всі ці речі, які належали потерпілому ОСОБА_9 , загальною вартістю 21720,00 грн. спільник відніс від транспортного засобу.

Після цього особа, відносно якої Голосіївським районним судом міста Києва постановлено обвинувальний вирок, передавши шкіряну сумку чорного кольору ОСОБА_7 та залишивши собі дві інші сумки, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому майнову шкоду в сумі 21720,00 грн.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки; на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року, більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк З ( три) роки. На підставі ст. 72 КК України зарахувати в строк остаточного покарання, покарання, відбуте ОСОБА_7 за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. У решті вирок залишити без змін.

На початку апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_8 надана заява заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , подана в порядку ч. 4 ст. 36 КПК України, про відмову від поданої апеляційної скарги.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав подану заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 заяву, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, внесених ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратур нижчого рівня.

Відповідно до матеріалів судового провадження на вирок суду подано лише апеляційну скаргу прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , від якої в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 36 КПК України, відмовився заступник керівника прокуратури вищого рівня - Київської міської прокуратури.

Інших апеляційних скарг матеріали справи не містять.

Враховуючи наявність лише однієї апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , від якої в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 36 КПК України, відмовився заступник керівника прокуратури вищого рівня - Київської міської прокуратури - ОСОБА_10 та відсутність заперечень інших учасників судового провадження щодо відмови прокурора від апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 376, 403 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Прийняти подану в порядку ч. 4 ст. 36 КПК України відмову заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 від апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 4 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 4 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4