Справа № 740/4113/24
Провадження № 1-кс/740/325/25
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

03 квітня 2025 року місто Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2024 № 0000073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановила:

01.04.2025 прокурор Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася із зазначеним клопотанням, в якому просила накласти арешт на вилучене під час обшуків майно, а саме: мобільний термінал марки іPhone моделі 12, банківську картку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що поміщено до спеціального пакету № PSP2146898; жорсткий диск S/N:WCAJD1177386, що поміщено до спеціального пакету № 7110391; модем «Київстар», що поміщено до спеціального пакету № WAR1009202; тримач для сім-карти «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 , що поміщено до спеціального пакету з № 7110392; ноутбук марки Asus моделі Х515J, S/N:М6NOCX16R57524D, що поміщено до спеціального пакету № PSP3367676, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , моб. тел. НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки Iphone моделі 15 Рro в прозорому силіконовому чохлі та мобільний телефон марки Iphone моделі 13 в силіконовому чохлі рожевого кольору, що поміщено до спеціального пакету RIC 2275633; два жорстких диски вилучених із системного носія чорного кольору: перший із надписом Kingstone, другий goodram, що поміщено до спеціального пакету RIC 2275632; банківську картку емітована АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що запаковано до спеціального пакету WAR 1167043, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , моб. тел. НОМЕР_6 .

Клопотання мотивоване тим, що Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області за процесуального керівництва Ніжинської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 02.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування проведено низку слідчих дій, зокрема під час санкціонованих обшуків тимчасово вилучене вищевказане майно, яке у подальшому визнано речовими доказами.

До суду надійшло заперечення від власника майна ОСОБА_6 на клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване тим, що вона перебувала в гостях у свого знайомого ОСОБА_7 , у помешканні якого вилучено її мобільний телефон Iphone моделі 13 в силіконовому чохлі рожевого кольору. На підтвердження того, що вона є власником вказаного телефону остання долучила копію чеку № 14678 та роздруківку з Apple ID. Просила відмовити у задоволенні клопотання та негайно повернути їй мобільний телефон.

У судове засідання прокурор не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримує та просить задовольнити його у повному обсязі, зазначивши, що на теперішній час органом досудового слідства перевіряються на причетність до скоєння кримінального правопорушення всі можливі фігуранти, а речі, вилучені під час обшуків відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів клопотання, 02 квітня 2024 року розпочато кримінальне провадження № 0000073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

01.04.2024 до ВП № 7 Рівненського РУП надійшла письмова заява гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 , з проханням притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 01.04.2024 року в період часу з 12 год 49 хв по 13 год 13 хв, шляхом обману, заволоділа її грошовими коштами в сумі 73 370 (сімдесят три тисячі триста сімдесят) гривень.

Під час досудового розслідування встановлено, що з карток потерпілої емітованих АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 були здійснені перекази грошових коштів на банківську платіжну картку емітовану АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_10 на ім?я гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ШН: , зареєстрований у АДРЕСА_4 , з якої в подальшому, грошові кошти перераховуються на рахунки інших банківських платіжних карток, що емітовані АТ КБ «Приватбанк», а саме: № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 . Після чого з рахунку банківської платіжної картки № НОМЕР_11 , грошові кошти зняті у готівку в банкоматі, що за адресою: вул. Миколи Гоголя, 2 А, м. Ніжин (відділення банку).

25.07.2024 року проведено тимчасовий доступ до речей і документів та вилучено інформацію з АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до якої встановлено, що банківська картка № НОМЕР_11 , відкрита та належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування було проведено негласні слідчо (розшукові) дії, в ході яких встановлено, що до вчинення шахрайських дій також причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу обшуку від 28.03.2025, проведено обшук житла та іншого володіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області:

1) мобільний термінал марки іPhone моделі 12, банківську картку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що поміщено до спеціального пакету № PSP2146898;

2) Жорсткий диск S/N:WCAJD1177386, поміщено до спеціального пакету № 7110391.

3) модем «Київстар», поміщено до спеціального пакету № WAR1009202;

4) тримач для сім-карти «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 , поміщено до спеціального пакету з № 7110392;

5) ноутбук марки Asus моделі Х515J, S/N:М6NOCX16R57524D, поміщено до спеціального пакету № PSP3367676.

Згідно з протоколом обшуку від 28.03.2025, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_7 , виявлено та вилучено банківську картку, два мобільних телефони, два жорстких диска. Відповідно до опису, що є додатком до протоколу вилучено:

1) мобільний телефон марки Iphone 15 pro в прозорому силіконовому чохлі та мобільний телефон марки Iphone 13 в силіконовому чохлі рожевого кольору, поміщено до спеціального пакету RIC 2275633;

2) два жорстких диски вилучених із системного носія чорного кольору: перший із надписом Kingstone, другий goodram, поміщено до спеціального пакету RIC 2275632;

3) банківська картка емітована АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що запаковано до спеціального пакету WAR 1167043. Протокол підписано без зауважень та доповнень.

Вищевказане вилучене майно постановами слідчих про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 28.03.2025 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним (постанови ЄСПЛ від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (п. 42 рішення від 22 вересня 1994 року у справі «Антріш проти Франції» (Hentrich v. France); п. 49 62 рішення від 10 травня 2007 року у справі «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п. 69, 73 рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

З урахуванням вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Дослідивши доводи клопотання та матеріали, додані до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково. З метою забезпечення збереження речових доказів виникає необхідність у застосуванні саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, що є підставою для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 , яке було законно вилучене під час обшуку в результаті обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді, оскільки віднесення його до речових доказів відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Водночас у частині накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у ОСОБА_5 , а саме: банківську картку, два мобільних телефони, два жорстких диска, слід відмовити, оскільки воно вилучене згідно протоколу обшуку за адресою АДРЕСА_7 , що відрізняється від адреси, зазначеної в ухвалі якою надавався дозвіл на обшук житла чи іншого володіння АДРЕСА_2 . Отже, вилучення майна відбулося у явно незаконний спосіб, вказані вилучені речі не можуть бути допустимими доказами у кримінальному провадженні, а тому накладення арешту як захід забезпечення кримінального провадження, що порушує конституційне право громадян володіти, користуватися, розпоряджатися майном, яке перебуває у їх власності, є неприпустимим і не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора з підстав викладених вище.

Керуючись ст. ст. 107, 170-173 КПК України слідчий суддя, -

ухвалила:

Клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2024 № 0000073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний термінал марки іPhone моделі 12; банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ; жорсткий диск S/N:WCAJD1177386; модем «Київстар»; тримач для сім-карти «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 ; ноутбук марки Asus моделі Х515J, S/N:М6NOCX16R57524D, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу Ніжинської окружної прокуратури Чернігівської області, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернути власнику тимчасово вилучене під час обшуку 28 березня 2025 року майно: мобільний телефон марки Iphone 15 pro в прозорому силіконовому чохлі та мобільний телефон марки Iphone 13 у силіконовому чохлі рожевого кольору, поміщені до спеціального пакету RIC 2275633; два жорстких диски, вилучених із системного носія чорного кольору: перший із надписом Kingstone, другий goodram, поміщені до спеціального пакету RIC 2275632; банківська картка емітована АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що запаковано до спеціального пакету WAR 1167043.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1