ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/43/25
Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у склад колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурор на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні №0000276 від 03 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 частини другої статті 59-1 Кримінального кодексу України ОСОБА_8 зобов`язано:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком також вирішене питання щодо судових витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 05 липня 2020 року, згідно з якою обіг психотропних речовин, включених до таблиці ІІ списку №1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, на території України заборонено, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 02 вересня 2024 року близько 14:00 годин, перебуваючи на розі вулиць І.Кулика та Суботи в м.Херсон, придбав шляхом привласнення знайденого, зіп-пакет з речовиною блідо-зеленувато-сірого кольору, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/122-24/4745-НЗПРАП від 26 вересня 2024 року Херсонського НДЕКЦ МВС України, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-фені-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,2052 грамів, яку зберігав при собі, без мети збуту до моменту вилучення її співробітниками поліції в ході огляду місця події, який проведено 02 вересня 2024 року в період часу з 15:19 годин до 15:27 годин біля будинку №107 по вул.Суботи в м.Херсон.

Вказані дії суд кваліфікував за ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вироком суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року змінити, кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді одного року пробаційного нагляду з покладенням наступних обов`язків:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор послався на те, що при ухваленні вироку суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Так, суд розглядаючи справи вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000276 ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

В той же час, ухвалюючи вирок, суд у мотивувальній частині вказав, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив вирок суду змінити.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу прокурора.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Обвинувачений належним чином повідомлявся про апеляційний розгляд, однак в судове засідання не з`явився. З огляду на те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становище обвинуваченого, враховуючи думку прокурора та захисника, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності обвинуваченого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо можливості апеляційного оскарження вироку суду.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

Положеннями частини 1 статті 394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав:

-розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження;

-недослідження доказів у судовому засіданні;

-з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

В даному випадку сторона обвинувачення в апеляційній скарзі не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та не оспорює вирок суду з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження чи недослідження доказів у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до невірної кваліфікації дій обвинуваченого в частині зазначення виду забороненої до обігу на території України речовини, що незаконно придбав та зберігав без мети збуту ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року переглядатиметься в межах доводів апеляційної скарги щодо вірності кваліфікації дій обвинуваченого.

Щодо кваліфікації.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 ухвалено в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст.ст.381, 382 КПК України.

Згідно з положеннями ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 листопада 2016 року (№ 5-328кс16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

У викладі фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення мають міститися дані щодо кожної події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад конкретного кримінального правопорушення. Якщо обвинуваченому інкримінується вчинення кількох кримінальних правопорушень (злочинів), формулювання обвинувачення у вироку суду повинні викладатися окремо по кожному з них.

Суд зобов`язаний виявити, встановити і навести у вироку всі без винятку обставини кримінального правопорушення та його кваліфікуючі ознаки, що містять об`єктивну сторону злочину, передбаченого відповідною частиною статті КК України.

Як вірно вказує в апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції вказаних вимог процесуального законодавства не дотримався.

Так, відповідно до матеріалів провадження до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000276 від 03 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 05 липня 2020 року, згідно з якою обіг психотропних речовин, включених до таблиці ІІ списку №1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, на території України заборонено, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 02 вересня 2024 року близько 14:00 годин, перебуваючи на розі вулиць І.Кулика та Суботи в м.Херсон, придбав шляхом привласнення знайденого, зіп-пакет з речовиною блідо-зеленувато-сірого кольору, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/122-24/4745-НЗПРАП від 26 вересня 2024 року Херсонського НДЕКЦ МВС України, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-фені-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,2052 грамів, яку зберігав при собі, без мети збуту до моменту вилучення її співробітниками поліції в ході огляду місця події, який проведено 02 вересня 2024 року в період часу з 15:19 годин до 15:27 годин біля будинку №107 по вул.Суботи в м.Херсон.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

В обвинувальному акті також міститься клопотання про його розгляд у спрощеному провадження, яке мотивоване тим, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта за його відсутності (а.п.6).

Крім цього, до обвинувального акта долучено заяву обвинуваченого ОСОБА_8 від 14 жовтня 2024 року про визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Відповідно до змісту вказаної заяви ОСОБА_8 підтвердив, що згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами щодо вчинення ним кримінального проступку згідно з викладом обставин, що зазначений в обвинувальному акті. Зазначена заява підписана, і ОСОБА_8 , і його захисником ОСОБА_7 , що здійснював захист обвинуваченого на стадії досудового розслідування (а.п.11).

Виходячи із наведеного, ОСОБА_8 та його захисник не спростовували обставини, що встановлені в ході досудового розслідування та які знайшли своє відображення у висунутому обвинуваченні, яке обвинувачений повністю визнав, а саме вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Згідно з положеннями ч.2 ст.382 КПК України, у такому випадку, суд визнає доведеним обвинувачення в обсязі викладеному у обвинувальному акті та не вправі, за відсутності заперечень сторін, без дослідження доказів, відкинути обвинувачення чи перекваліфікувати дії обвинуваченого без будь-яких мотивів такого рішення.

В той же час, як вірно вказує в апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, хоч і правильно зазначив про кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України, при цьому невірно зазначив кваліфікуючі ознаки його дій, визначені ч.1 ст.309 КК України та зазначені в обвинувальному акті, вказавши про те, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Враховуючи викладене, вбачається, що суд першої інстанції допустив істотне порушеннями вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити відповідно до вимог ст.382 КПК України законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, вказане порушення призвело до неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, що виразилося у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню ч.1 ст.309 КК України.

Таким чином, посилання суду першої інстанції, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , на кваліфікуючу ознаку "незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту" є помилковим, а дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України змінити.

Кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді одного року пробаційного нагляду з покладенням наступних обов`язків:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4