Справа 688/5975/24
№ 1-в/688/552/24
Ухвала

27 грудня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ШВК №98 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівці клопотання начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» ОСОБА_6 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року,

встановив:

До Шепетівського міськраойонного суду Хмельницької області надійшло зазначене клопотання, в якому ставиться питання про приведення вироків у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.

ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

Представник ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» та засуджений клопотання підтримали і просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року за ч.1 ст.185. ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі і на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Зі змісту вироку суду вбачається, що ОСОБА_5 24 квітня 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 309грн. 28коп.

Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки і на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Зі змісту вироку суду вбачається, що ОСОБА_5 08 жовтня 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 260грн. 31коп., 257грн. 82коп., 400грн. 30коп., 11 жовтня 2021 року 369грн.

Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Зі змісту вироку суду вбачається, що ОСОБА_7 14 листопада 2021 року вчинив крадіжку майна на суму 293грн. 33коп., 29 листопада 2021 року 277грн. 93коп., 27 квітня 2022 року 368грн. 46коп.

Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, ОСОБА_5 засуджений за ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Зі змісту вироку суду вбачається, що ОСОБА_5 25 вересня 2022 року вчинив крадіжку майна на суму 370грн., 19 жовтня 2022 року 399грн., 25 жовтня 2022 року 399грн., 477грн. 60коп., 06 листопада 2022 року 1519грн. 20коп., 30 листопада 2022 року 312грн. 54коп., 01 грудня 2022 року 549грн. 90коп., 01 січня 2023 року 307грн. 35коп., 03 січня 2023 року 394грн. 80коп., 523грн. 32коп., 04 січня 2023 року 422грн., 06 січня 2023 року 901грн. 20коп.

Згідно наданих матеріалів особової справи засудженого, останній відбуває у ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)»: початок строку покарання 12 січня 2023 року, кінець строку 12 квітня 2029 року.

ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Стаття 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Стаття 3. Законодавство України про кримінальну відповідальність.

частина 1 - законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

частина 6 - зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Стаття 4 КК України - чинність закону про кримінальну відповідальність у часі.

частина 2 - кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

частина 3 - часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Стаття 5 КК України зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі.

частина 1 - закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУпАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Частини 2,3 статті 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КК України - під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пункт 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України - особи, які відбувають покарання, призначене за сукупністю вироків, у разі звільнення їх від відбування покарання за окремі злочини на підставі пункту 1 цього розділу продовжують відбувати покарання, призначене вироком суду за інші злочини, що входять у сукупність, якщо це покарання ними ще не відбуте. Призначене покарання підлягає зменшенню також у випадках, передбачених пунктом 5 цього розділу.

МОТИВИ І ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних розмірів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 НМДГ.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_5 злочинів, за які він засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка вчинила крадіжку майна, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення правопорушення у 2022 році перевищує 2481грн., у 2023 році 2684грн. У даних випадках вартість викраденого майна сума є нижчою, що свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ч.1 ст.5 та ч.ч.2, 3 ст.74 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироками Миколаївського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року та 30 серпня 2022 року.

Також, ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.185 КК України та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року в частині призначення покарання ч.2 ст.15, ч.4 ст.185,. ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за які він був засуджений.

Також, ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 6 місяців арешту з наступних підстав.

28 березня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023, яким викладено ст.60 КК України в новій редакції.

Відповідно до ч.1 ст.60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Оскільки покарання у виді арешту може бути застосоване лише до військовослужбовця, а ОСОБА_5 таким не являється, тому до нього не може бути застосований такий вид покарання і останній підлягає звільненню від призначеного покарання.

Крім того, вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року підлягає приведенню у відповідність, а саме в частині призначення остаточного покарання за цим вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року в частині призначення покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до положення ч.1 ст.71 КК України.

Керуючись ст. ст. 536, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років обмеження волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України у виді 2 років обмеження волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за які він був засуджений.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року, з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, 71 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за які він був засуджений.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 6 місяців арешту, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі та за ч.4 ст.185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за які він був засуджений.

ОСОБА_5 вважати засудженим за ч.1 ст.263 КК України із призначенням покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року визначивши остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: