КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.10.2024 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 27.12.2024, із визначенням розміру застави 80 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 000 гривень.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/50013/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7296/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про порушення правил підсудності розгляду клопотання слідчого.

Також зазначав, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Стороною захисту у запереченнях та в судовому засіданні наведено доводи про відсутність обов`язкових ознак шахрайства, а відтак відсутності і ознак створення та участі у злочинній організації.

Жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри та наявності будь-якого із зазначених прокурором ризиків, слідчому судді не надано, а тому висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, є явно необґрунтованими.

Під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

21.11.2024 від захисника ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначав, що клопотання слідчого розглянуто з порушенням правил підсудності відповідно до вимог ч. 2 ст. 132 КПК України, оскільки Головне слідче управління ДБР утворено як структурний підрозділ Центрального апарату ДБР, та має адресу: вул. Симона Петлюри, 15, в місті Києві, де знаходяться та здійснюють діяльність з розслідування кримінальних проваджень слідчі, які в ньому працюють, при цьому ГСУ ДБР не є юридичною особою.

Таким чином, у даному випадку Печерський районний суд міста Києва відповідно до закону не є повноважним судом, а слідчий суддя цього суду не мав компетенції здійснювати судовий контроль у кримінальному провадженні, яке розслідується слідчими ГСУ ДБР, фактичним місцем знаходження якого є будівля, що розташована у Шевченківському районі м. Києва.

Також апелянт вказував, що слідчий суддя встановлює наявність/відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню виключно шляхом безпосереднього дослідження доказів.

Проте, в оскаржуваному рішенні слідчий суддя обмежив усі свої висновки щодо нібито обґрунтованості підозри однією фразою з наведенням переліку доказів.

Всупереч вимогам ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК України, слідчий суддя обґрунтував своє рішення показаннями, які він безпосередньо не сприймав і доказами, які він не досліджував.

Крім того, апелянт зазначав, що ані клопотання, ані додатки до нього не містять будь-якого обґрунтування припущення слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такій спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Об`єктивних доказів щодо можливості ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на учасників кримінального провадження, або чинити на них тиск, чи в інший спосіб перешкоджати досудовому розслідуванню, стороною обвинувачення надано не було.

Також, до клопотання не додано будь-яких відомостей про наявність грошових коштів та майна у підозрюваного ОСОБА_6 .

Наразі майновий стан підозрюваного не дозволяє йому сплатити будь-яку заставу, оскільки він не має заощаджень та відповідного майна, а тому покладення на нього обов`язку щодо внесення непомірної суми застави, є порушенням права на справедливий суд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 ,який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор" та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадженні № 0000876 від 12.10.2023 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , прийняли участь у злочинній організації, створеної ОСОБА_10 з метою протиправного заволодіння грошовими коштами Міністерства оборони України шляхом обману (шахрайство).

Зокрема, ОСОБА_6 , діючи у складі створеної ОСОБА_10 злочинної організації, до складу якої увійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період з грудня 2022 року по січень 2024 року, прийняв участь у заволодінні чужим майном шляхом обману під час виконання договорів про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладених підконтрольними ОСОБА_10 товариствами із Міністерством оборони України, а саме:

- використовуючи ТОВ «ТЛР» за договорами від 23.02.2023 № 286/3/23/101, № 286/3/23/102, № 286/3/23/103, № 286/3/23/104, №286/3/23/105, № 286/3/23/106, № 286/3/23/107, № 286/3/23/108, від 29.09.2023 № 286/3/23/382, № 286/3/23/383, на суму 297 672 165 грн;

використовуючи ТОВ «БАМ» за договорами від 23.02.2023 №286/3/23/109, №286/3/23/110, №286/3/23/111, №286/3/23/112, №286/3/23/115, № 286/3/23/116, № 286/3/23/117, на суму 538 376 146,80 грн;

- використовуючи ТОВ «БК Сітіград» за договорами від 23.02.2023 №286/3/23/118, №286/3/23/119, № 286/3/23/120, №286/3/23/121, №286/3/23/122, № 286/3/23/123, на суму 538 376 146,80 грн., шляхом постачання товарів, якість яких не відповідає вимогам замовника, зокрема нормативно-технічній документації, та реальна вартість яких, відповідно, була значно нижча від ціни, визначеної договорами, через що вказані товари не можуть використовуватися за своїм цільовим призначенням, спричинивши державі в особі Міністерства оборони України матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 1 167 277 591,8 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ «БК Сітіград», перебуваючи у складі створеної та очолюваної ОСОБА_10 злочинної організації, діючи за вказівкою останнього, у період з 28.05.2023 по 28.12.2023 використав майно, одержане злочинним шляхом, зокрема грошові кошти, одержані внаслідок заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) під час виконання договорів із МОУ від 23.02.2023 № 286/3/23/118, № 286/3/23/119, № 286/3/23/120, № 286/3/23/121, № 286/3/23/122, № 286/3/23/123, на загальну суму 538 376 146,80 грн, що є особливо великими розмірами, та розпорядився вказаним майном шляхом здійснення фінансових операцій із перерахування вказаних грошових коштів на рахунки ТОВ «БК Сітіград», використав його для купівлі валюти, митного оформлення, а також для перерахування на користь значної кількості юридичних та фізичних осіб в якості оплати за будівельні матеріали, речове майно (одяг тощо), транспортні послуги, в якості фінансової допомоги тощо, зокрема й для перерахування на користь товариств TOB «ТЛР», ТОВ «Б AM» та інших суб`єктів господарської діяльності, підконтрольних ОСОБА_10 , а також в якості оплати за товари, які планувалося поставити на виконання укладених із МОУ договорів.

Згідно даних протоколу затримання від 17.01.2024, цього ж дня о 06 год. 50 хв. затримано ОСОБА_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

17.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України, та участі у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.01.2024 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16.03.2024 включно, із визначенням застави у межах 165 126 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 500 001 528 грн., та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків.

Постановою заступника Генерального прокурора від 12.03.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 продовжено до трьох місяців, а саме до 17.04.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.03.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 до 17.04.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 132 100 прожиткових мінімумів, що становить 399 998 800 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.04.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 продовжено до шести місяців, тобто до 17.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2024 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 10.06.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 100 000 прожиткових мінімумів, що становить 302 800 000 гривень, та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2024 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 17.07.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 100 000 прожиткових мінімумів, що становить 302 800 000 гривень, та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.07.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 17.01.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2024 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 08.09.2024, із визначенням застави у розмірі 100 000 прожиткових мінімумів, що становить 302 800 000 гривень, та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 01.11.2024, із визначенням застави у розмірі 100 000 прожиткових мінімумів, що становить 302 800 000 гривень, та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

14.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; співучасті у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України; та у використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій, вчинених особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, в особливо великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

18.10.2024 підозрюваним та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

29.10.2024 старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_16 , про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, а саме до 31.12.2024 включно, із визначенням застави у розмірі 100 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 000 грн. 00 коп., з покладенням на ОСОБА_6 наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з місця постійного проживання (у м. Житомир), в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.10.2024 фактично частково задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 27.12.2024, із визначенням розміру застави 80 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 000 гривень.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень,передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлено, що органу досудового розслідування необхідний час для завершення виконання вимог ст. 290 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі, значно меншому ніж розмір застави, який просив визначити слідчий у клопотанні, визначивши заставу у виді 80 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 000 грн. 00 коп.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи про недостатність доказів для доведення наявності у діях ОСОБА_6 складів інкримінованих йому злочинів, про відсутність обов`язкових ознак складу шахрайства, ознак створення та участі у злочинній організації, а також неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер, специфіку та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_6 є необгрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, розміру збитків, заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_6 разом з іншими особами на загальну суму 1 167 277 591,8 грн, та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава у розмірі 242 240 000 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи про здійснення розгляду клопотання слідчого з порушенням правил підсудності, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Згідно положень ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Згідно затвердженої Указом Президента України від 05.02.2020

№ 41/2020 організаційної структури Державного бюро розслідувань, Головне слідче управління належить до структури Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Як убачається з даних наявних у справі процесуальних документів Державного бюро розслідувань, зокрема даних постанов про визначення групи слідчих, перекваліфікацію кримінального правопорушення, листів, тощо, адресою місцезнаходження вказаного органу зазначено: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

Наведене узгоджується і з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та даними офіційного сайту Державного бюро розслідувань.

Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, розгляд клопотань сторони обвинувачення про застосування заходів забезпечення даного кримінального провадження № 0000876 у порядку, передбаченому Главою 10 КПК України, здійснювався саме слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва, про що свідчать дані ухвал слідчих суддів вказаного суду про застосування та продовження строку дії застосованих в межах кримінального провадження № 0000876 запобіжних заходів щодо підозрюваних.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про розгляд клопотання слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва із порушенням правил територіальної підсудності.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 29 жовтня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3