Справа № 136/650/25
провадження №1-кп/136/56/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницькоїобласті в складі головуючого судді ОСОБА_1 розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 01.04.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Славна, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 30.03.2025 біля 16 години, прийшов до помешкання свого знайомого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою з?ясування з ним старих стосунків через ревнощі, щодо їхньої спільної знайомої ОСОБА_4 , яка на даний час є співмешканкою ОСОБА_3 .

Після цього, ОСОБА_2 , перебуваючи всередині квартири, де проживає ОСОБА_3 , в ході сварки, у присутності ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у виді заподіяння шкоди здоров?ю потерпілого, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , умисно наніс три удари кулаком правої руки в область його голови, після чого ОСОБА_3 став оборонятися відштовхувати руками ОСОБА_2 , який почав його кусати зубами за кисті обох рук, в результаті чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосяної частини голови, садно лобної ділянки, садна перенісся, садна лівої кисті, садна правої кисті, навколоочні синці обох очей, укушені рани лівої та правої кисті, які згідно висновку експерта №67 від 01.04.2025 належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_2 покинув зазначену квартиру та пішов на вулицю.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Потерпілий ОСОБА_3 також подав письмову згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 302 КПК України.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, 382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків яким передбачене покарання у карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, раніше не судимого, не працює, відповідно до довідки №02-55/49 заяви та скарги відносно ОСОБА_2 не надходили; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення ОСОБА_2 більш суворого покарання, а саме у виді громадських робіт, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України не можливе, оскільки згідно ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, які досягли пенсійного віку.

Крім того, ОСОБА_2 не може бути призначене покарання у виді виправних робіт, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки виправні роботи не призначаються особам, які досягли пенсійного віку, згідно ч. 2 ст. 57 КК України,

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 368, 374, 376, 381-382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6