Провадження №1-кс/333/222/25
УХВАЛА

іменем України

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

14 січня 2025 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голинь, Калуського району Івано-Франківської області, громадянина України, який проходить військову службу на посаді гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 10.01.2024, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України відносно ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 29 грудня 2023 року, перебуваючи у місці несення служби, в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 , у присутності командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати бойовий наказ командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , щодо висування та заступу на військову службу на СП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у ВОП «СІД», наданий на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1876дск від 20.12.2023, щодо зосередження основних зусиль на утриманні зайнятих рубежів та відбиття можливого наступу противника по передньому краю району оборони батальйону, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 30 грудня 2023 року в умовах воєнного стану, діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин, самовільно залишив місця розташування пункту психологічного відновлення військової частини НОМЕР_1 , в районі АДРЕСА_3 .

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 402 КК України, яке кваліфікується як непокора, тобто у відкрита відмова виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану;

- ч. 4 ст. 408 КК України, яке кваліфікується як самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах воєнного стану.

09 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000038 від 10.01.2024 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 402, ч.4 ст. 408 КК Українита відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для його вручення останньому.

Разом з письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_5 було направлено повістки про виклик до ТУ ДБР у м. Мелітополі на 13.12.2024, 14.12.2024 та 16.12.2024.

За викликами до органу досудового розслідування підозрюваний не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Так, 16.12.2024 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

16.12.2024 слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

13.01.2025 підозрюваний ОСОБА_5 затриманий на підставі ст. 191 КПК України, а досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено. Час фактичного затримання - 11 година 00 хвилин.

14.01.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання з підстав, викладеному у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжний захід.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.01.2024 року до ЄРДР внесено відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 402, ч.4 ст. 408 КК України(кримінальне провадження № 0000038).

Клопотання слідчого, погоджене прокурором у кримінальному провадженні, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

09.12.2024 у кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 402, ч.4 ст. 408 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 402, ч.4 ст. 408 КК Українипідтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами:

- повідомленням про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень від 05.01.2024 з додатками;

- матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 відносно ОСОБА_5 ;

- протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 ;

- іншими матеріали кримінального провадження в сукупності.

При розгляді заявленого слідчим клопотання слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 всіляко ухилявся від явки до слідчого, незважаючи на вручення йому належним чином повісток про його виклик до органу досудового розслідування.

16.12.2024 слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

16.12.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному проваджені зупинено.

13.01.2025 підозрюваний ОСОБА_5 затриманий на підставі ст. 191 КПК України, а досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено. Час фактичного затримання - 11 година 00 хвилин.

Зміст заявленого клопотання слідчого свідчить, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження наступними доказами.

Згідно з ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Отже, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, солдат ОСОБА_5 є достовірно обізнаним про міру покарання, яке йому загрожує за вчинення вказаного злочину, а тому, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, в тому числі змінивши місце свого проживання або шляхом виїзду на тимчасово непідконтрольну територію України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції підозрюваного ОСОБА_5 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом, котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

З огляду на викладене, під час розгляду заявленого клопотання, слідчим суддею встановлено наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, маючи доступ до матеріалів кримінального провадження, будучи знайомим зі свідками, може здійснювати тиск на них та шляхом вмовляння, погроз чи в інший позапроцесуальний спосіб схилити їх до зміни свідчень чи надання неправдивих показань, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Ризик передбачений, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини у справі, знищити не вилучені документи та речові докази.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінальних інших правопорушень в т.ч. проти встановлено порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) та інші злочини.

Також слід зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосувати більш м`які запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 не вбачається за можливим, оскільки останній, являючись військовою особою, не зможе виконувати покладені на нього обов`язки з військової служби при обрані особистого зобов`язання або домашнього арешту.

За даних обставин кримінального провадження, в такому разі відсутній інший дієвий процесуальний механізм контролю за дотриманням покладених на підозрюваного обов`язків в умовах воєнного стану, який запроваджено на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є доведеним та обґрунтованим. Водночас, слідчий суддя дійшов висновку, що наведене вище клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у виді 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, що буде пропорційним, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 408 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» або ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою по цьому кримінальному провадженню рахувати з моменту його фактичного затримання з 13.01.2025 року 11 години 00 хвилин по 09.03.2025 року.

Визначити одночасно щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець (інша фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 242 240 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) на депозитний рахунок місцевих загальних судів (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (місця дислокації підрозділу) та/або місця роботи (несення військової служби);

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України або ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».

Термін дії ухвали закінчується 09.03.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1