Справа № 953/7828/24
н/п 1-кс/953/9366/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002466 від 15.07.2024, про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, учня ДНЗ "Регіональний центр професіональної освіти будівельних технологій Харківської області", який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 ч. 1 ст. 114-1 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

представника служб у справах дітей - ОСОБА_8 ,

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Узагальнено доводи клопотання зводяться до такого: слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0002466 від 15.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України, на підставі вагомих доказів; наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може здійснити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Виникла необхідність застосувати до підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні щиро каявся, пояснив, що йому почали погрожувати після того, як він взяв гроші, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати домашній арешт.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні.

Законний представник ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що вона виховує сина самостійно. ОСОБА_5 , добрий, чуйний хлопець, завжди допомагає по господарству та їй на роботі. Друзів у нього не має, оскільки з повномасштабною війною усі виїхали за кордон. Повідомила, що ОСОБА_5 має захворювання опорнорухового апарата та потребує носіння жорсткого корсета. ОСОБА_6 зазначила, що працює продавцем консультантом у спортивному магазині з 10 год до 18 год. Повідомила, що її син не має наміру переховуватися та, що вона неодноразово з ним проводила бесіди, просила застосувати домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки ризики зазначені прокурором не підтверджені доказами на противагу наступні факти вказують на відсутність ризиків, так впродовж листопада 2024 року ОСОБА_5 своєю належною поведінкою довів факт, що він здатен виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та з`являтися за першим викликом слідчого, прокурора та суду, що підтверджується тим, що він з`являвся за викликами слідчих до СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області та приймав участь у слідчих діях у кримінальному провадженні, має захворювання опорно-рухового апарату та потребує виготовлення та носіння корсета, має позитивні характеристики, письмові зобов`язання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які погодилися взяти на себе процесуальний обов`язок забезпечувати належний рівень поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду. В задоволенні клопотання просив відмовити, застосувати цілодобовий домашній арешт.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в судовому засіданні, кожен окремо, зазначила, що зобов`язуються проводити з ОСОБА_5 постійні бесіди з метою недопущення можливої протиправної поведінки, доставляти до слідчого, прокурора та суду, здійснювати інші превентивні заходи.

За клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомили, що з погрозами або з іншими проханнями зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 до них ніхто не звертався.

Представник служб у справах дітей - в судовому засіданні просила застосувати запобіжний захід з урахуванням віку підозрюваного.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та виїзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0002466 від 15.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, у липні 2024 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), невстановлена особа, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, зв`язалася із неповнолітнім ОСОБА_5 , та запропонувала за грошову нагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал військових автомобілів у м. Харкові в період дії Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». ОСОБА_5 погодився на вказану пропозицію, та розуміючи, що вчинення зазначених дій потребує готування засобів і знарядь вчинення злочину, а також вимагає ретельної підготовки та певних знань, запропонував ОСОБА_13 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, за грошову винагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал військових автомобілів у м. Харкові в період дії рішення про мобілізацію.

ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію злочинного умислу, прослідував із ОСОБА_13 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 146-А, де саме стояв військовий автомобіль марки «Mitsubishi L200», VIN код НОМЕР_1 , 2005 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , який належить військовій частині № НОМЕР_3 , яким саме користувався потерпілий ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.07.2024 приблизно о 23 год. 55 хв, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 , розуміючи, що його їх дії є суспільно-небезпечними, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 146-А, вилив з пластикової пляшки запальну суміш на передню частину військового автомобіля марки «Mitsubishi L200», VIN код НОМЕР_1 , 2005 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , яку заздалегідь підготував та приніс із собою для вчинення злочину, дістав сірники та підпалив вищевказаний військовий автомобіль, від чого сталася пожежа, що створило перешкоду законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 здійснили відеофіксацію своїх дій, та покинули місце вчинення злочину.

У підсумку ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з перешкоджання законній діяльності збройних сил України та інших військових формувань, основними складовими взаємозв`язаними ознаками якого є: вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності Збройних сил України, які є військовим формуванням, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, що передбачено статтею 1 Закону України «Про Збройні сили України»; умисне перешкоджання діяльності Збройних сил України, свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Отже ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у липні 2024 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у змову із ОСОБА_13 , направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автомобілів належних Збройним силам України, в період дії Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», шляхом їх підпалу.

ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_13 реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на умисне знищення або пошкодження майна, належного військовослужбовцям, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань з корисливих мотивів, за невстановлених під час досудового розслідування обставин, заздалегідь підготував запальну суміш, яку перелив до пластикової пляшки, після чого, продовжуючи свої злочинні наміри, 14.07.2024 у нічний час вирушили разом з ОСОБА_13 по території Салтівського району, м. Харкова, підшукуючи автомобілі, які за зовнішніми ознаками можуть належати військовим особам з метою їх подальшого підпалу.

Так, 14.07.2024 приблизно о 23 год. 55 хв, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , розуміючи, що їх дії є суспільно-небезпечними та протиправними, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 146-А, побачили припаркований автомобіль «Mitsubishi L200», VIN код НОМЕР_1 , 2005 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , камуфляжного кольору, та, розуміючи, що даний транспортний засіб за зовнішнім виглядом належить військовій особі, реалізуючи спільний протиправний злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, підійшли до автомобіля Mitsubishi L200», VIN код НОМЕР_1 , 2005 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , камуфляжного кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та, використовуючи заздалегідь підготовлену пляшку із легкозаймистою сумішшю, діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вилили її вміст на переднє лобове скло та капот вищевказаного автомобіля, та за допомогою сірників, які приніс ОСОБА_5 з собою, підпалив даний транспортний засіб, який перебуває у користуванні ОСОБА_14 , в результаті чого відбулось займання автомобіля та його вигорання.

Отже ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме вчинення за попередньою змовою групою осіб умисного знищення або пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Крім того, 15.07.2024 приблизно о 00 год. 42 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, розуміючи, що їхні дії є суспільно-небезпечними та протиправними, направилися на пошук аналогічних військових автомобілів, та прослідували за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 70 біля під`їзду №4, де саме стояв припаркований військовий автомобіль марки «Volkwagen Transporter T5» VIN код НОМЕР_4 н.з. НОМЕР_5 (НГУ), впевнившись що даний автомобіль за зовнішнім виглядом належить військовому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 почав реалізувати свій злочинний намір та вилив з пластикової пляшки запальну суміш на передню частину автомобіля, яку заздалегідь підготував та приніс із собою для вчинення злочину, взявши з собою сірники, підпалив вищевказаний військовий автомобіль, від чого сталася пожежа, що створило перешкоду законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період.

Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 здійснили відеофіксацію своїх протиправних дій, та покинули місце вчинення злочину.

У підсумку ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з перешкоджання законній діяльності збройних сил України та інших військових формувань, основними складовими взаємозв`язаними ознаками якого є: вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію та з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022; умисне перешкоджання діяльності Збройних сил України, які є військовим формуванням, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, що передбачено статтею 1 Закону України «Про Збройні сили України»; умисне перешкоджання діяльності Збройних сил України, свідчать про протиправне злочинне діяння проти основ національної безпеки України.

Отже ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у липні 2024 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у змову із ОСОБА_13 , направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автомобілів належних Збройним силам України, в період дії Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію»., шляхом їх підпалу.

Так, 15.07.2024 приблизно о 00 год. 42 хв, ОСОБА_16 за попередньою змовою із ОСОБА_13 розуміючи, що їх дії є суспільно-небезпечними та протиправними, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 70 біля під`їзду №4, побачили припаркований автомобіль «Volkwagen Transporter T5», VIN код НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_5 (НГУ), камуфляжного кольору, та, розуміючи, що даний транспортний засіб за зовнішнім виглядом належить військовій особі, реалізуючи спільний протиправний злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, підійшли до автомобіля марки «Volkwagen Transporter T5», VIN код НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_5 (НГУ), камуфляжного кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, використовуючи заздалегідь підготовлену пляшку із легкозаймистою сумішшю, діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вилили її вміст на переднє лобове скло та капот вищевказаного автомобіля, та за допомогою сірників, які принесли з собою, підпалили даний транспортний засіб, який перебуває у користуванні ОСОБА_15 , в результаті чого відбулось займання автомобіля та його вигорання.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, а саме вчинення за попередньою змовою групою осіб умисного знищення або пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

21.12.2024 у кримінальному провадженні № 0002466 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

14.12.2024 неповнолітньому ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, а саме вчинення за попередньою змовою групою осіб з метою умисного знищення або пошкодження чужого майна, шляхом підпалу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002466 від 15.07.2024.

Постановою заступника начальнику відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Харківської обласної прокуратури про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 12.12.2024 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0002466 від 15.07.2024 за ч. 1 ст. 114-1 КК України, № 0001402 від 11.12.2024 за ч. 2 ст. 194 КК України, № 0001403 від 11.12.2024 за ч. 2 ст. 194 КК України, № 00014074 від 11.12.2024 за ч. 2 ст. 194 КК України, № 0001405 від 11.12.2024 за ч. 2 ст. 194 КК України об`єднані в одне провадження під № 0002466.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: протокол обшуку від 21.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 21.08.2024, згідно зі ст. 264 КПК України - зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме з мобільного телефону, який належить неповнолітньому ОСОБА_13 з якого вилучено інформацію на micro CDHC № 1522т від 06.08.2024 та на micro CDHC № 1526т від 09.08.2024; протокол за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 21.08.2024, згідно ст. 264 КПК України - зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме з мобільного телефону, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 з якого вилучено інформацію на micro CDHC № 1523т від 06.08.2024; протоколом огляду мобільного телефону IMEI1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 від 26.09.2024 де саме мається два відео підпалу військових автомобілів, а саме автомобіля марки «Mitsubishi L200» VIN код НОМЕР_1 рік випуску 2005, н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «Volkwagen Transporter T5» VIN код НОМЕР_4 н.з. НОМЕР_5 (НГУ); висновком експерта СЕ-19/121-24/32036-ФП де саме експерт підтвердив. що місце де здійснено огляд місця події 15.07.2024 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 70 біля під`їзду 4 та кадри відеофонограми з файлу «VID_20240715_004111», яке вилучено під час огляду мобільного телефону, який належить неповнолітньому ОСОБА_13 являється тією ж самою ділянкою місцевості де був здійснений підпал автомобіля марки «Volkwagen Transporter T5» VIN код НОМЕР_4 н.з. НОМЕР_5 (НГУ); висновком експерта СЕ-19/121-24/32548-КТ де саме експерт підтвердив, наданий на дослідження мобільний телефон Xiaomi Redmi A 1 ( НОМЕР_8 SG) 32 Gb, IMEI1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 в каталозі за шляхом /Data/media/0/DCIM/Camera виявлено відеофайли із зазначеними у тексті питання іменами: «VID_20240714_235442» та «VID_20240715_004111» та експерт зазначив, що відеофайли створені на наданому на дослідження мобільному телефоні; протоколом огляду предмета від 25.11.2024, а саме огляду мобільного телефону Xiaomi Redmi A 1 ( НОМЕР_8 SG) 32 Gb, IMEI1: НОМЕР_6 IMEI 2: НОМЕР_7 виявлено та зроблено скриншоти листування неповнолітнього ОСОБА_13 та абонентського номера НОМЕР_9 , який належить неповнолітньому ОСОБА_5 ; протоколом огляду предмета від 09.12.2024, а саме огляду руху по картці, яка належить неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де мається надіслані кошти 15.07.2024 о 03:03 - 23000 грн, 03:06 - 15006,92 грн, та пересилання грошових коштів на карту ОСОБА_12 - 15.07.2024 о 13:10-3000 грн, 13:16 - 1000 грн, 13:50 - 12000 грн; протоколом огляду предмета від 09.12.2024, а саме огляду руху по картці, яка належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де мається надіслані кошти від неповнолітнього ОСОБА_5 - 15.07.2024 о 13:10-3000 грн, 13:16 - 1000 грн, 13:50 - 12000 грн; протоколом огляду предмета від 26.10.2024, щодо інформації яка міститься на мобільному телефоні, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 ; протоколом огляду предмета від 31.11.2024, щодо інформації яка міститься на мобільному телефоні, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 ; допитом особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, а саме ОСОБА_13 ; протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_13 .

Дослідивши зазначені документи, слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення було надано достатньо доказів на підтвердження того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Водночас, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання слідчого судді ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, злочини, передбачені ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, які інкримінується ОСОБА_5 є тяжкими кримінальними правопорушеннями проти основ національної безпеки України та проти власності, та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність вказаного ризику обґрунтовується способом та засобами вчинення підозрюваними даних кримінальних правопорушень, а саме застосування під час вчинення злочинів заздалегідь заготовлених предметів, невстановлених на даний час запалювальних засобів. На цей час триває проведення слідчих (розшукових) дій, відповідних експертиз, направлених на встановлення ідентифікації вказаних предметів, а також встановлення місця їх виготовлення та зберігання.

Ризик незаконного впливу на свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу.

Наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_5 , наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті підозрюваному, та з деякими з них він перебуває у дружніх стосунках. У зв`язку з чим при обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того, на даний час проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема встановлюються особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які вже відомі підозрюваному, що дає підозрюваному можливість впливати на їх свідчення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що кримінальні правопорушення вчинені в період воєнного стану шляхом перешкоджання законній діяльності ЗСУ, дає підстави вважати про його негативну налаштованість до суверенітету та незалежності України, що у сукупності свідчить про можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема проти основ національної безпеки України.

Крім того, досудовим розслідуванням не встановлена невідома особа, яка зв`язалася із ОСОБА_5 , та запропонувала за грошову нагороду вчинити дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, а саме вчинити підпал автівок належних Збройним силам України, тому не виключена можливість продовження останнім протиправної діяльності.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Щодо можливості виконання завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням

На переконання слідчого судді, завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звернулася з цим клопотання, зокрема, запобігти вчиненню підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, може бути виконане саме шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які передбачені КПК України для запобігання вказаним ризикам.

Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків та обговорювалась можливість передачі його під нагляд.

Так, частина 2 статті 493 КПК регламентує, що передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд батьків, опікунів, піклувальників або адміністрації дитячої установи полягає у взятті на себе будь-ким із зазначених осіб або представником адміністрації дитячої установи письмового зобов`язання забезпечити прибуття неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого до слідчого, дізнавача, прокурора, слідчого судді, суду, а також його належну поведінку

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в ДНЗ «Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області» на денному відділенні на базі базової загальної середньої освіти за професією «маляр, реставратор декоративних-художніх фарбувань» з 05.10.2022 до 30.06.2025; зареєстрований на фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, за повідомленням начальника Служби у справах дітей по Салтівському району ОСОБА_17 , склад родини: бабуся - ОСОБА_9 , 1953 р.н., мати - ОСОБА_6 , 1980 р.н., умови проживання задовільні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 06.11.2024.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 тяжких кримінальних правопорушень в сфері злочинів проти основ національної безпеки України та проти власності, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, відсутність належного контролю з боку батьків, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 53 (п`ятдесят три) дні, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.02.2025 року включно.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, окрім іншого, ст. 114-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Враховуючи вказані обставини, на думку слідчого судді, контроль за поведінкою підозрюваного не може бути досягнуто при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів таких як, особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та передання неповнолітнього під нагляд.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Відповідно до ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При постановленні даної ухвали, суд, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останньому інкриміновані діяння, окрім іншого, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, під час дії воєнного стану.

Слідчий суддя не ігнорує аргументи наведені стороною захисту щодо віку підозрюваного ОСОБА_5 , виконання під час досудового розслідування процесуальних обов`язків підозрюваним, порядку його виховання, стану здоров`я, а також наявності хворої бабусі, ці обставини мають місце, проте самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, враховуючи фактичні обставини інкримінованого злочину, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки, його підвищену суспільну небезпеку, зухвалість вчинення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також ту обставину, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, тому слідчий суддя доходить висновку, що потреби досудового розслідування та суспільний інтересах на даному етапі провадженні виправдовують застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 492 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002466 від 15.07.2024, про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 53 днів, тобто до 14 лютого 2025 року (включно) без визначення розміру застави, з моменту взяття під варту на підставі цієї ухвали.

Зобов`язати слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного

ОСОБА_5 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до 14.02.2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1