20.02.2025
Справа № 642/431/25
Провадження № 1-кп/642/273/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023), ч.5 ст. 190, ч.5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України (в редакції від 28.04.2023), ч.5 ст. 190 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вказаний обвинувальний акт.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, встановлених слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а саме п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зникли та не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_11 проти клопотання прокурора заперечували та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. В обгрунтування заперечень зазначили, що інші обвинувачені перебувають на волі, крім того, досудове розслідування вже проведено, всі докази зібрані. Також зазначив, що викладені працівниками поліції припущення та домисли не можуть служити доказами вчинення ним злочину. Окрім цього, вказали, що за період відбування обвинуваченим терміну умовного покарання він не скоював жодного правопорушення та сумлінно виконував покладені на нього обов`язки.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Інші захисники та обвинувачені підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 відносно ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.09.2024 із визначенням застави у розмірі 242 240 грн.

Строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова, востаннє строк продовжено ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.01.2025 до 06.03.2025 із визначенням застави в розмірі 242 240 грн.

Положеннями ч.3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити також виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підсудного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Також КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Крім цього, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, також враховуються злочини, які йому інкримінуються, які є особливо тяжкими та санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що, на думку суду, свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, судовий розгляд по вказаній справі не розпочався, учасники процесу не допитані, а тому перебуваючи під іншим запобіжним заходом, не пов`язаним з триманням під вартою, обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики, зазначені також прокурором в підготовчому судовому засіданні, на думку суду, не зникли та не зменшилися наразі, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження обвинуваченому ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміни на більш м`який, а тому обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19.04.2025 включно, із залишенням раніше визначеної застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 182, 291 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 19.04.2025 включно, із залишенням раніше визначеної застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка має бути внесена на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, строком до 19.04.2025:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 19.04.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення складено 20.02.2025.

Головуючий суддя