Справа №599/1631/24
н.п.1-кп/599/94/2024
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2024 року

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові кримінальне провадження № 0000054 щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча АДРЕСА_1 , не судима, обвинувачується у кримінальних правопорушеннях передбачених ч.ч.1,2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення проти власності за таких обставин.

Відповідно до п. 2 Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 333 від 19.03.2022 в редакції від 29.04.2022) (надалі - Порядок), компенсація надається фізичним особам - громадянам України, які є власниками житла, або їх представниками, наймачами (орендарями) житла державної або комунальної власності, спадкоємцями, які прийняли спадщину, і безоплатно розміщували у своїх житлових приміщеннях зазначених у пункті 1 цього Порядку внутрішньо переміщених осіб, крім членів своєї сім`ї у розумінні Сімейного кодексу України (далі - особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб), для покриття витрат, пов`язаних з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. З Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 265 Сімейного кодексу України, баба та дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Всупереч вищевказаним нормам на початку січня 2023 року ОСОБА_4 , виник протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману коштами Товариства Червоного Хреста України, призначеними для компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, шляхом подання до Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області заяви про компенсацію їй витрат за розміщення упродовж грудня 2022 року у власному житловому приміщенні своїх родичів - доньки та внучки, які мають статус внутрішньо переміщених осіб. З метою реалізації вказаного злочинного умислу 03.01.2023 ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що відповідно до п. 2 Порядку не підлягають компенсації витрати за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, які є членами сім`ї особи, діючи з корисливих мотивів, подала до Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат за проживання у продовж грудня 2022 року дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в належному ОСОБА_4 житловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому на підставі вказаної заяви Товариством Червоного Хреста України зайво нараховано та виплачено ОСОБА_4 , компенсаційні виплати за грудень 2022 року на суму 1860 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, шахрайство тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, аналогічним способом, повторно ОСОБА_4 заволоділа компенсаційними виплатами за:

січень 2023 року на суму 1860 гривень;

лютий 2023 року на суму 1860 гривень;

березень 2023 року на суму 1860 гривень;

квітень 2023 року на суму 886 гривень;

травень 2023 року на суму 915 гривень;

червень 2023 року на суму 886 гривень;

липень 2023 року на суму 915 гривень;

серпень 2023 року на суму 915 гривень;

вересень 2023 року на суму 886 гривень;

жовтень 2023 року на суму 915 гривень

листопад 2023 року на суму 886 гривень

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, шахрайство тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

В судовому засіданні, обвинувачена, її захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1ч.1ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Прокурор не заперечує проти закриття провадження у справі зв`язку з декриміналізацією закону.

Обвинуваченій роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн, а у 2023 році 2684 грн..) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна перевищувала 302,8 грн.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому що скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно ч.3 ст.479-2 К;ПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4-1 ч.1 ст.284, ст.479-2 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.ч.1,2 ст. 190 КК України закрити згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали направити до ВП №2 (м.Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності згідно ст.51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена Тернопільського апеляційного суду протягом 7 днів через Зборівський районний суд.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1