Провадження №1-кп/748/162/24
Єдиний унікальний № 739/376/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2023 року за № 0000622 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сипотени Калараського району Республіки Молдова, військовослужбовця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 01.03.2022 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та наказом командира військової частини НОМЕР_2 №118 від 28.04.2023 призначено на посаду старшого водія 1 розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .

13 листопада 2023 року близько 20 год. 30 хв. військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісовому масиві на південно-західній околиці АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту, пов`язаного із необхідністю повернення грошових коштів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечений характер своїх дій, умисно здійснив один постріл із ввіреної йому у службове користування автоматичної вогнепальної зброї АК 74-У №708524 в область лівого ОСОБА_9 чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого кульового поранення лівого стегна з розривом магістральних судин - стегнової артерії та вени, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не погодився з кваліфікацією його дій за ч.1 ст.115 КК України, та заперечував наявність з потерпілим конфлікту, при цьому, не заперечував факту причетності до заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 , однак вказав, що здійснив один постріл з автомата тому що допустився помилки коли перевіряв наявність патронів у патронику. Де знаходився в той час потерпілий він не бачив. Про те, що потерпілий поранений в ногу він побачив коли вийшов з їхнього пункту перебування наряду - тимчасової споруди. Зазначив, що в скоєному розкаюється, просить вибачення за скоєне. Вказав, що умислу на позбавлення життя у нього не було, свої дії пояснив необережністю, та повідомив суду наступне.

13.11.2023 їх військова частина знаходилася в лісовому масиві біля с. Вороб"ївка Новгород-Сіверського району. В цей день об 11.00 годині він та інші військовослужбовці на ім"я ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , поїхали до м.Новгород-Сіверськ для того щоб забрати посилку та купити продукти харчування, цигарки. ОСОБА_8 дав йому свою банківську картку та попросив купити цигарки, фонарик, зимові чоботи та пляшку коньяку. Обвинувачений за свої особисті кошти придбав фонарик, чоботи, пляшку коньяку - для ОСОБА_8 , газовий балон, газовий обігрівач та плиту - для користування всіх військовослужбовців. Йому ще потрібно було купити для військовослужбовців, в тому числі і для ОСОБА_8 - 6 блоків цигарок на загальну суму 5200,00 грн., за які він розплатився карткою ОСОБА_8 .. Потім йому зателефонував ОСОБА_13 та попросив купити 2 блоки цигарок. На що він сказав, що у нього немає особистих грошей, але може з дозволу ОСОБА_8 розрахуватися карткою останнього. Батора йому повідомив, що спитав дозволу у ОСОБА_14 і той не заперечував. Тоді він купив для Батога 2 блоки цигарок, за які розрахувався карткою Левенця. Повернулися вони з м. Новгород-Сіверська о 13.00 годині. Він віддав ОСОБА_8 фонарик, чоботи, цигарки та пляшку коньяку, і пояснив чому він розраховувався його карткою. Сказав, що завтра порахують хто скільки йому винен із військовослужбовців і повернуть гроші. ОСОБА_8 погодився, сварки між ними не було. Цього ж дня о 18.00 годині він разом з ОСОБА_8 заступив на пост. На посту знаходилося легке укриття - шалаш, виготовлений з дерев"яних палок, обтягнутих непрозорою чорною плівкою, яка відгорталася на вході в укриття. Всередині укриття в углу навпроти входу стояла лавочка. На вулиці біля укриття знаходилася лавочка на 2-х осіб з накриттям. На чергування заступали зі зброєю. У нього був з собою АКС з 1-м магазином. Коли заступили на пост ОСОБА_8 одразу дістав пляшку коньяку, яку запропонував випити. Вони випили на двох 0,5 л коньяку. Під час розпивання ОСОБА_8 згадав за витрачені з його карточки гроші, він його запевнив, що завтра порахують хто скільки винен і повернуть йому гроші. Після цього ОСОБА_8 вийшов з укриття порозмовляти по телефону, а він залишився в приміщенні. ОСОБА_8 був відсутній години дві. Близько 20.30 год. він вирішив перевірити зброю, оскільки забув її перевірити коли заступав на пост. Перевіряючи зброю, а саме, наявність патронів у патронику, допустився помилки - не знявши магазин нажав на курок, після чого прозвучав вистріл. Коли перевіряв зброю він сидів на лавці навпроти виходу, і автомат був направлений в сторону виходу. Де був в цей час ОСОБА_8 він не бачив. Вихід був закритий темною плівкою. Після пострілу він положив зброю біля лавки, а сам вийшов з укриття і побачив ОСОБА_8 , який лежав на землі, метрів два від входу в укриття, тримався за ногу, і стогнав. Проте, що поранив ОСОБА_8 він зрозумів коли побачив останнього на землі. Він одразу по радіозв"язку доповів оперативному черговому, що був здійснений постріл, є "300", потрібна медична допомога. ОСОБА_15 , який був оперативним черговим з"явився менше чим через хвилину. Спитав, що сталося. Він йому повідомив, що здійснив вистріл і той побіг до штабу. Потім ОСОБА_16 приніс аптечку і відвів його до штабу. ОСОБА_8 медичну допомогу він не надавав так як розгубився і не знав, що робити. Залишати патрони в патронику у нього залишилася така звичка ще з часу приймання участі у бойових діях.

Потерпіла ОСОБА_17 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, у наданій суду заяві просила суд проводити судовий розгляд без неї, щодо призначення покарання просила призначити найсуворіше. (т.1 а.п.85).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що восени 2023 року о 18.00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заступили зі зброєю на чергування. Пост знаходився на околиці с. Вороб`ївка, неподалік кордону. Від посту до кордону 3-4 хвилини ходьби. На посту знаходилася легка тимчасова споруда, яка захищала тих хто перебував на чергуванні від непогоди. О 20.15 год. він почув постріл і одразу ОСОБА_5 по рації йому, як оперативному черговому, повідомив що на посту є поранений військовослужбовець. Через 2-3 хвилини він прибув на місце події. Коли підходив встановив голосовий контакт, так як було темно і не було видно хто наближається. Підійшовши ближче побачив, що ОСОБА_8 лежав поранений, головою до входу тимчасової споруди, за 1-1,5 метра від входу. А ОСОБА_5 зі зброєю стояв біля тимчасової споруди, і за його відбучуттям перебував у «ступорі». Зброя ОСОБА_8 лежала поряд з ним. У ОСОБА_8 була масивна кровотеча. Як виявилося, на посту не було аптечки, тому він пішов за нею, залишивши ОСОБА_19 та Левенця самих. Вважав, що ОСОБА_19 не становив ніякої загрози для Левенця. Перед тим як йти, він забрав зброю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , та передав до штабу. Зброя обвинуваченого не перебувала в положенні запобігання пострілу. Оскільки ОСОБА_5 був у стресовому стані, тому до нього були приставлені інші військовослужбовці, для того щоб він не вчинив суїцид. Він намагався надати ОСОБА_8 першу медичну допомогу, але безрезультатно. Свідком конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 він не був.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що 13.11.2023 о 20.45 год. оперативний черговий по радіозв`язку повідомив про поранення військовослужбовця на посту. Він одразу з командиром батальйону прибув на місце події, де ОСОБА_21 та ОСОБА_16 надавали першу медичну допомогу ОСОБА_8 . Потім одразу приїхала швидка медична допомога. ОСОБА_5 на місці події вже не було, перебував на той час у їдальні. Він попросив ОСОБА_19 пояснити, що сталося. Той розповів, що вони з ОСОБА_14 випили, потім заступили на пост на чергування, де в них виникла сутичка із-за грошей. ОСОБА_14 вимагав у ОСОБА_19 повернути йому 3000,00 грн, при цьому погрожував словами, що вб`є. На що обвинувачений відступив крок назад, зарядив зброю і не піднімавши автомат та не цілившись вистрелив. Свідок стверджував, що обвинувачений про дані обставини розповідав добровільно, жодного тиску на нього не чинилося.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , який був безпосереднім керівником ОСОБА_5 , показав, що коли обвинувачений після події перебував у їдальні, він попросив йому розповісти, що сталося. ОСОБА_5 йому повідомив, що у нього виник конфлікт з ОСОБА_8 за гроші. Останній почав вимагати повернути гроші, та погрожувати. Він йому сказав, що поверне завтра, але той почав на нього йти, тоді він пересмикнув затвор автомата і випадково вистрелив. Говорив, що вистрелив неумисно, не хотів стріляти у потерпілого. При цьому до ОСОБА_5 жодного фізичного чи психологічного тиску не застосовувалося.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_23 показав, що він почув один постріл і прибіг на місце події. Побачив, що потерпілий лежить у крові. Біля потерпілого сидів ОСОБА_5 Зброя обвинуваченого знаходилася біля нього, а зброя потерпілого біля потерпілого. Обвинувачений був у стані шоку. Він намагався щось робити, але був у стресовому стані. Від обвинуваченого та потерпілого було чути запах алкоголю. Потерпілий був живий і йому намагалися надати медичну допомогу. Він постійно перебував з обвинуваченим щоб той не наклав на себе руки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що 13.11.2023 біля 21.00 год. він знаходився на КПП коли прийшло повідомлення, що на посту відбулася стрілянина. Прибувши на пост побачив, що потерпілий лежав на землі, а обвинувачений сидів на лавці, був у шоковому стані. Зброю в обвинуваченого тоді вже забрали. Були викликані медики. До приїзду медиків потерпілому намагалися надати медичну допомогу.

Будь-яких даних про те, що вищезазначені свідки зацікавлені у розгляді кримінального провадження на користь органів досудового розслідування, або з будь-яких підстав залежні від них, або мали б підстави обмовити обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлено.

Отже, з показань безпосередньо допитаних судом свідків обвинувачення, встановлено, що очевидці події відсутні. Показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 підтверджується мотив злочину виникнення між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 конфлікту, пов`язаного із необхідністю повернення грошових коштів останньому. З показів даних свідків встановлено, що вони безпосередньо спілкувалися з обвинуваченим після вчинення злочину, і в ході цієї розмови обвинувачений підтвердив, що на посту між ним та потерпілим відбувся конфлікт, пов`язаний із необхідністю повернення грошових коштів, під час якого не цілившись здійснив постріл. Слід зазначити, що в судовому засіданні і сам обвинувачений зазначав, що на посту під час спільного розпивання алкоголю потерпілим була піднята розмова з приводу повернення грошей.

Показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з метою доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями із чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

Така позиція суду узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року в справі № 166/362/19 від 07 жовтня 2021 року.

В даному випадку свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_22 повідомили про факт висловлювання обвинуваченого після вчинення злочину, які безпосередньо спостерігали.

Суд приймає до уваги такі показання свідків, оскільки вони не містять внутрішніх протиріч, повністю узгоджуються між собою та спростовують твердження обвинуваченого та захисника про те, що конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не було.

Доводи обвинуваченого про те, що на нього здійснювався тиск іншими військовослужбовцями, які перебували з ним після вчинення злочину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Надаючи оцінку, як доказам, показанням безпосередньо допитаних свідків, колегія суддів вважає, що вони, з точки зору достатності та взаємозв`язку з іншими доказами, - є достатніми для підтвердження існування тих обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

За фактом заподіяння смерті ОСОБА_8 13.11.2023 внесено відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України (т.1 а.с.124).

Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового СМ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області від 13.11.2023, на лінію 102 13.11.2023 о 20:51 год. командиром батальйону в/ч НОМЕР_3 повідомлено, що цього дня о 20.30 год солдат ОСОБА_8 отримав поранення тазобедреної частини тіла зброєю автомат, наразі знаходиться в непритомному стані (т.1 а.п.146).

Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового СМ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області від 13.11.2023, на лінію 102 13.11.2023 о 21:33 год. медичним працівником Новгород-Сіверської міської лікарні повідомлено про привезення до моргу загинувшого солдата ОСОБА_8 (т.1 а.п.147).

Зазначення в рапортах прізвища потерпілого « ОСОБА_25 », « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_14 », суд вважає опискою, що не призвела до істотного порушення прав та свобод людини, і не може бути достатньою підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Під час огляду 14 листопада 2023 року трупа ОСОБА_8 виявлено по попередньо-зовнішній поверхні лівого стегна, на відстані 84 см від ступні, вхідну рану, діаметром 2,5 см. Під час розтину в тілі останнього виявлено в м`яких тканинах правого стегна по зовнішній поверхні продовгуватий предмет, схожий на кулю. Під час огляду було вилучено предмет, схожий на кулю; верхній одяг ОСОБА_8 ; дактилокарта; змиви з обох рук; зрізи нігтьових пластин (т.1 а.п.148-153).

Протоколом огляду місця події від 13.11.2023 встановлено, що на відкритій ділянці лісового масиву, розташованого неподалік АДРЕСА_2 наявна грунтова дорога на правому узбіччі якої розміщений контрольно-пропускний пункт, який являє собою дерев`яний паркан обтягнутий чорною непрозорою плівкою та білою непрозорою плівкою. Контрольно-пропускний пункт розділений на дві частини зовнішню та внутрішню. При огляді зовнішньої частини встановлено, що там наявна дерев`яна лавка, на якій з права перебуває шапка зеленого кольору зі слідами бурого кольору, зовні схожі на кров. Окрім того на лавці наявна подушка та відкрита полімерна пляшка з білою прозорою речовиною. З лівої сторони дерев`яної лавки зверху в чорній прозорій плівці на відстані приблизно 73 см від поверхні дерев`яної лавки наявний наскрізний отвір з краями неправильної форми приблизно діаметром 3,5 м. На відстані приблизно в 1 м від лівого краю дерев`яної лавки на землі наявна речовина бурого кольору, зовні схожого на кров. При огляді внутрішної частини контрольно-пропускного пункту встановлено, що там перебувають саморобне дерев`яне місце для відпочинку в положенні лежачи, саморобне дерев`яне місце для відпочинку в положенні сидячи, дерев`яні полиці та газова горілка. На землі біля дерев`яного місця для відпочинку в положенні сидячи було виявлено стріляну гільзу калібру 5,4 з маркуванням 17 та 86.

Окрім цього, в ході проведення огляду місця події командиром в/ч НОМЕР_2 добровільно видано автомат АКСУ-74 НОМЕР_4 , 1988 року випуску з приєднаним до нього спорядженим магазином. При огляді автомата встановлено, що у патроннику знаходиться один патрон 5,45 мм. При огляді вищезазначеного магазину було встановлено, що в ньому розміщувалося 28 набоїв калібру 5,45 мм. Під час огляду автомата також встановлено, що запобіжник даного автомата перебуває у положенні запобігання.

Також командиром в/ч НОМЕР_2 добровільно видано автомат АК-74 6296972, 1989 року випуску з приєднаним до нього магазином, який споряджений набоями в кількості 30 штук калібром 5,45мм. При огляді автомата встановлено, що запобіжник даного автомата перебуває у положенні запобігання, патрон в патроннику відсутній.

Під час огляду місця події було вилучено: шапку зеленого кольору зі слідами бурого кольору, зовні схожі на кров; змиви зі слідами бурого кольору; стріляну гільзу калібру 5,45 з маркуванням 17 на 86; автомат АКСУ-74 НОМЕР_4 , 1988 року випуску; магазин та 29 набої калібру 5,45 мм; автомат АК-74 6296972, 1989 року випуску; магазин та 30 набоїв калібру 5,45 мм. (т.1 а.п.157-163)

У заявах про добровільну видачу працівникам поліції автоматів, командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_26 зазначив, що автомат АКСУ-74 НОМЕР_4 , 1988 року випуску був закріплений на солдатом ОСОБА_5 , а автомат АК-74 6296972, 1989 року випуску за солдатом ОСОБА_8 ( т.1 а.п.165-166)

Таким чином, протоколом огляду місця події від 13.11.2023 з ілюстративною таблицею до нього доводиться, що постріл було здійснено з середини споруди (контрольно-пропускного пункту), стрілець знаходився в середині цієї споруди біля лавки, де було виявлено стріляну гільзу.

Сторона захисту звертала увагу про наявність наскрізного отвору в чорній прозорій плівці з лівої сторони дерев`яної лавки зверху, який зафіксовано в протоколі огляду місця події, вказуючи на можливість його походження від кулі. Проте, питання з приводу виникнення даного отвору взагалі не з`ясовувалося під час досудового розслідування і не піднімалося під час судового розгляду, тому твердження сторони захисту, що даний отвір міг бути від кулі, є лише припущенням, і не може бути взято до уваги судом.

Висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/125-23/13220-БЛ від 05.12.2023 встановлено, що наданий на дослідження предмет, схожий на гільзу, що вилучена 13.11.2023 в ході огляду місця події, є частиною боєприпаса - стріляною гільзою бойового проміжного патрона калібру 5,45 мм (5,45x39). Зразок патрона, гільза якого надана на дослідження, призначений до автоматів, карабінів та кулеметів відповідного калібру. На гільзі, що надана на дослідження, є сліди від частин зброї, які придатні для ідентифікації зброї, з якої вона стріляна. Наданий на дослідження предмет схожий на кулю, що вилучена 14.11.2023 в ході проведення огляду трупа потерпілого ОСОБА_8 , є частиною боєприпаса - кулею зі сталевим сердечником проміжного патрона, калібру 5,45x39 мм. Зразок патрона, куля якого надана на дослідження, призначений до автоматів, карабінів та кулеметів відповідного калібру. На кулі, що надана на дослідження, є сліди від каналу ствола, які придатні для ідентифікації стволу зброї, з якої вона стріляна. ( т.1 а.п. 174-178)

Відповідно до Витягу із відомостей про видачу зброї, автомат АКС-74 НОМЕР_5 був закріплений за солдатом ОСОБА_5 , а автомат АК-74 № НОМЕР_6 за солдатом ОСОБА_8 ( т.1 а.п.223-224)

Висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/125-24/146-БЛ від 12.01.2024 встановлено, що надана на дослідження гільза, що вилучена 13.11.2023 в ході огляду місця події в лісовому масиві на південно-західній околиці АДРЕСА_2 , та надана на дослідження куля, що вилучена 14.11.2023 в ході проведення огляду трупа потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стріляні з наданого на дослідження 5,45-мм автомата Калашникова АКС-74У № НОМЕР_4 , 1988 року виготовлення. ( т.1 а.п. 181-195)

Отже, даний висновок підтверджує, що постріл у ОСОБА_8 був здійснений з автомата, закріпленого за ОСОБА_5

Відомостями Чергування охорони на ОКП військової частини НОМЕР_2 підтверджується чергування солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_8 13.11.2023 з 18:00 години, закінчення їх чергування мало б бути о 24:00 годині. ( т.1 а.п.225-226)

За висновком судово-медичної експертизи № 173 від 12.01.2024, смерть громадянина ОСОБА_8 настала від масивної крововтрати, яка стала наслідком проникаючого сліпого кульового поранення лівого стегна з розривом магістральних судин - стегнової артерії та вени. Наведений висновок підтверджується наявністю у трупа наступних патологічних змін: вхідної рани по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна на рівні 84 см від ступні, продовження раньового каналу розривом м`язів на даному рівні, багатоуламковим переломом шийки стегнової кістки, з утворенням уламків розмірами від 1,0x0,5 см до 0,5x0,2 см, розривом стегнової артерії та вени на даному рівні, масивним просякненням крові в м`які тканини верхньої третини лівого стегна, передньої черевної стінки та передньої поверхні правого стегна в верхній третині, де виявлений металічний предмет, схожий на кулю калібру 5,45 мм, який вилучений для подальшого дослідження; малокрів`ям внутрішніх органів, розривом сечового міхура, наявністю крововиливів ОСОБА_27 під ендокардом. Враховуючі дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ, експерт вважає, що смерть могла настати близько 20-21 години 13.11.23р. Направлення раньового каналу зліва направо. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись у вертикальному чи близькому до даною положенні повернутий лівою поверхнею тіла до травмуючого предмету. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг жити та виконувати деякі цілеспрямовані дії протягом короткого періоду часу, обмеженого декількома десятками хвилин, об`єм яких зменшувався по мірі наростання ознак масивної крововтрати. Відсутність ознак пострілу впритул чи з близької відстані унеможливлює самоушкодження шляхом пострілу з автомату. ( т.1 а.п.205-209)

Отже, між отриманим вогнепальним пораненням лівого стегна з розривом магістральних судин та настанням смерті потерпілого існує причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до висновку експерта № 140-МК від 12.01.2024, на клапті шкіри від трупа громадянина ОСОБА_8 , 1981 року народження, виявлена наскрізна вхідна, вогнепальна рана з радіальними надривами шкіри, що утворилась за рахунок сукупної пробивної, розривної і забійної дії травмуючого снаряду або кулі. Відсутність ознак впливу «супутніх чинників» пострілу (газу й кіптяви) як на складові частини вхідних вогнепальних ран даного клаптя шкіри, так і на зовнішню поверхню оточуючої їх шкіри - може вказувати на вірогідну «неблизьку» дистанцію пострілу. Під час проведення контактно-дифузійного дослідження ділянок країв даної вхідної рани, слідів міді і мідна нікелевого сплаву не виявлено. (т.1 а.п.210-213)

За висновком експерта № 2159 від 19.12.2023, при судово-токсикологічній експертизі крові, жовчі від трупа громадянина ОСОБА_8 в крові виявлений етанол в концентрації 3,2 г/л, в жовчі не виявлені морфін, кодеїн. (т.1 а.п.214-215)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 171 від 14.11.2023, причиною смерті ОСОБА_8 є вогнепальне кульове поранення лівого стегна з ушкодженням магістральних судин, дата смерті 13.11.2023. (т.2 а.п.16)

Факт смерті ОСОБА_8 підтверджується також копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , згідно якого він помер 13.11.2023, місце смерті АДРЕСА_2 . (т.2 а.п.23)

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині» №318 від 14.11.2023, військовослужбовця ОСОБА_8 з 13.11.2023 виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку зі загибелю. (т.2 а.п.21)

Згідно протоколів отримання зразків для експертизи від 14.11.2023, у підозрюваного ОСОБА_5 були відібрані зразки букального епітелію, змиви з правої та лівої руки, зрізи нігтьових пластин з обох рук, відбитки пальців і долонь рук. ( т.1 а.п.217-220)

Як встановлено з протоколу затримання від 14 листопада 2023 року, якими зафіксовано фактичне затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , слідчим, в присутності 2-х понятих та захисника, у відповідності до КПК України (ст.ст. 208, 223, 236), здійснено обшук ОСОБА_5 , як затриманої особи, під час якого було вилучено верхній одяг бушлат камуфльований жовто-зеленого кольору військового зразка. (т.1 а.п.227-231)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 01.03.2022 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та наказом командира військової частини НОМЕР_2 №118 від 28.04.2023 призначено на посаду старшого водія 1 розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . (т.2 а.п.44-45)

Перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення злочину підтверджується Висноком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14.11.2023 ( т.2 а.с.36), та не заперечувалося і самим обвинуваченим в судовому засіданні.

У відповіді командира військової частини НОМЕР_2 на запит слідчого №875 від 22.11.2023, повідомлено, що з опитування особового складу підрозділу в якому проходили службу військовослужбовці ОСОБА_5 та ОСОБА_8 встановлено, що конфліктів між вказаними військовослужбовцями помічено не було. ( т.1 а.п.221)

За висновком судово - психіатричного експерта № 13 від 11.01.2024, у ОСОБА_28 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показано. За своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час він здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. На теперішній час у нього не виявлено ознак психічного захворювання, примусові заходи медичного характеру йому не показані. ( т.2 а.с.61-64)

Виходячи зі змісту даного висновку, очевидно, що зазначення у висновку експертизи прізвища обвинуваченого «ОСОБА_28 » замість « ОСОБА_19 » являється опискою та жодним чином не впливає на зміст самого висновку експерта. Дана описка не призвела до істотного порушення прав та свобод людини, і не може бути достатньою підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

З юридичної точки зору для відмежування умисного вбивства (ч.1 ст. 115 КК ) від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ( ч.2 ст. 121 КК), беруться до уваги докази щодо змісту та спрямованості умислу винного. Питання про умисел вирішується з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, і його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень та причин припинення посягання, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Судом встановлено, що до події злочину, між обвинуваченим та загиблим жодних конфліктів не було, про що зазначено у листі командира військової частини НОМЕР_2 №875 від 22.11.2023 ( т.1 а.п.221). Про наявність конфліктів до події злочину не зазначали в судовому засіданні і свідки.

В ході раптово виниклого конфлікту, що встановлено з показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , ОСОБА_5 здійснив постріл, при цьому будь-яких даних про те, що останній, наперед знаючи, що такий постріл призведе до масивної крововтрати і смерті загиблого, органом досудового розслідування здобуто не було і судом цей факт не встановлено.

Із фактичних обставин справи щодо ОСОБА_5 встановлено, що останній, тримаючи автомат достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок пострілу з автомату у бік де перебуває потерпілий ОСОБА_8 , так як достовірно знав, що потерпілий перебуває із зовнішньої сторони контрольно-пропускного пункту, буде заподіяно шкоду здоров`ю останнього. Водночас, не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_5 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Суд дає критичну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , що він допустився помилки коли перевіряв наявність патронів у патроннику внаслідок чого було здійснено постріл, оскільки його показання в цій частині повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , з яких встановлено, що ОСОБА_5 одразу після конфлікту з потерпілим зарядив зброю та вистрелив не піднімавши автомат та не цілившись.

В даному випадку суд також враховує і конкретні обставини справи. Так, обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем, має досвід у користуванні зброєю, постріл було здійснено ним з невеликої відстані, постріл було здійснено особою, що має навички поводження зі зброєю.

При цьому, характер та локалізація завданого тілесного ушкодження ОСОБА_5 в область стегна шляхом здійснення пострілу з автомата, враховуючи, що для здійснення пострілу ОСОБА_5 були вчинені попередні дії такі як: приєднав магазин до автомату, перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим привів автомат у бойову готовність та шляхом натиснення на курок здійснив постріл, що переконливо свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, виходячи з встановлених судом обставин, можна зробити висновок, що ОСОБА_5 , стріляючі з невеликої відстані, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, припускав, що таким чином буде заподіяно ОСОБА_8 тілесні ушкодження та передбачав можливість настання наслідків у виді будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю останнього, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а до настання смерті загиблого від таких ушкоджень ставився необережно.

Як встановлено судовим розглядом, після події, внаслідок якої ОСОБА_8 був поранений, ОСОБА_5 , зі слів свідків, перебував у шоковому стані, навіть до нього були приставлені військовослужбовці, щоб той не вчинив суїцид.

Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що поведінка ОСОБА_5 після вчинення злочину істотною мірою відображає його відношення до вчиненого.

Викладене в своїй сукупності, а також поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 .

Суд враховує позицію обвинуваченого про відсутність в нього умислу на позбавлення життя потерпілого, вона є чіткою, має логічний характер, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджується з показаннями допитаних у судовому засіданні свідків і підстав ставити її під сумнів судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.2 ст. 121 КК України, які виразились в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_8 .

Захисником у судових дебатах було зазначено про необережне поводження зі зброєю ОСОБА_5 ..Тобто захисник вказує про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 414 КК України, як порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 401 КК України, військовими злочинами, визнаються злочини проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями.

Об`єктивна сторона військових злочинів полягає у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що порушує встановлений порядок несення або проходження військової служби.

Аналіз чинного законодавства свідчить про те, що якщо побої або інше насильство були заподіяні одним військовослужбовцем щодо іншого виключно на ґрунті особистих неприязних або сімейних, майнових відносин, то такі дії мають кваліфікуватися за статтями, що передбачають відповідальність за відповідні невійськові злочини.

Як вбачається із обставин встановлених в ході судового розгляду, показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, пов`язаного з поверненням грошей ОСОБА_8 , внаслідок вживання спиртних напоїв, ОСОБА_5 здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_8 .. Тобто, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих майнових відносин, а тому його дії не підпадають під ознаку військових злочинів і не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 414 КК України, як порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин, суд доходить до безспірного висновку, що вина ОСОБА_5 виражена у формі непрямого умислу, оскільки здійснюючи постріл з автоматичної зброї в бік потерпілого, він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року, "Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів".

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає як обставини, що пом`якшують вину ОСОБА_5 наступне: відразу після вчинення злочину обвинувачений не покинув місця вчинення злочину, одразу повідомив про пораненого, чекав на допомогу, не здійснюючи будь яких дій по прихованню вчинення злочину, не приховав знаряддя вчинення злочину. В судовому засіданні обвинувачений визнав факт вчинення злочинних дій, висловив щирий жаль з приводу цього і осуд своєї поведінки, що виражається в визнанні негативних наслідків для потерпілої особи, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести відповідальність за вчинені дії. В судовому засіданні також обвинувачений просив вибачення у потерпілої ОСОБА_17 ..

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності з положеннями ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, - вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 який є учасником бойових дій, має постійне місце проживання, одружений, за місцем проживання та місцем тримання під вартою характеризується позитивно, а за місцем служби - негативно, раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, приймав участь у військових діях із забезпечення оборони України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, а також враховує позицію потерпілої, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, позицію прокурора, який наполягав на призначенні обвинуваченому покарання за ч.1 ст.115 КК України і просив визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, та приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим за частиною 2 статті 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, а саме - 7 років позбавлення волі,що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, і відповідатиме принципам законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням того, що ОСОБА_5 призначається покарання у виді позбавлення волі, обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21.11.2023 було накладено арешт на майно, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок по справі на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, арешт слід скасувати. (т.1 а.п.169-170)

Долю речових доказів необхідно вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

В справі маються процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 21961 грн 12 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Термін відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з часу його затримання з 14 листопада 2023 року.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Термін відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з часу затримання - 14.11.2023.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз в сумі 21961 грн 12 коп.

Скасувати арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21.11.2023.

Речові докази по справі:

-шапку зеленого кольору зі слідами бурого кольору, зовні схожі на кров, що належала померлому ОСОБА_8 ; змиви зі слідами бурого кольору; стріляну гільзу калібру 5,45 з маркуванням 17 на 86;зразок букального епітелію ОСОБА_5 ; зрізи нігтьових пластин ОСОБА_5 , змиви з правої та лівої рук ОСОБА_5 ; клапоть шкіри трупу ОСОБА_8 , знищити;

-дактилокартку обвинуваченого ОСОБА_5 та дактилокарту потерпілого ОСОБА_8 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

-автомат АКСУ-74 708524, 1988 року випуску; магазин та 29 набої калібру 5,45 мм; автомат АК-74 6296972, 1989 року випуску; магазин та 30 набоїв калібру 5,45 мм, повернути військовій частині НОМЕР_2 .

-військовий камуфльований бушлат зеленого та жовтого кольорів, що належать обвинуваченому ОСОБА_5 , повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2