ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

21 листопада 2024 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (надалі - слідчий суддя), секретар судового засідання ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Інформація у скарзі відсутня.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1?4].

Інформація у скарзі відсутня.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

Інформація у скарзі відсутня.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1-6].

Скаржник ОСОБА_3 , представник скаржника - адвокат ОСОБА_4

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання за скаргою представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив таке.

11 листопада 2024 року до провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, 24 жовтня 2024 року представником ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_4 поштовим відправленням, надіслано на адресу Директора Національного антикорупційного бюро України повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особами правоохоронних та контролюючих органів, внаслідок чого заподіяно значну матеріальну шкоду ОСОБА_3 , а також тяжкі наслідки державі.

У скарзі адвокат зазначає, що внаслідок неправомірних дій співробітників Закарпатської митниці, Офісу генерального прокурора України та БЕБ України, ОСОБА_3 було завдано значної матеріальної шкоди, а також моральну шкоду по причині призначення штрафу у розмірі 96 060 498,02 грн. У зв`язку з викладеним, виконавчою службою відкрито виконавчі провадження по стягненню з ОСОБА_3 коштів в розмірі 102 млн. грн ( разом з виконавчим збором), накладено арешт на його майно, подано клопотання до Печерського районного суду м. Києва про заборону виїзду ОСОБА_3 з території України.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 звертає увагу на те, що речові докази в кримінальному провадженні не були використані з метою забезпечення завдань передбачених КПК України та для поповнення бюджету України, чим заподіяно збитків державі, а ймовірно були привласненні невстановленими особами. Доказів того, що майно загальною вартістю біля 97 мільйонів гривень було постановлено на облік та обліковано, Міністерством оборони та ГУНП у м.Києві не надало.

Таким чином, в діях посадових осіб Закарпатської митниці, Офісу генерального прокурора України, Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції та БЕБ України вбачаються у наведених епізодах, ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України, внаслідок чого заподіяно тяжкі наслідки інтересам держави та громадянину ОСОБА_3

29 жовтня 2024 року вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було отримане співробітниками НАБУ, що підтверджується даними штрих-кодового ідентифікатора АТ «Укрпошта» № НОМЕР_1 .

Однак, після подання повідомлення про вчинення вказаного кримінального правопорушення, службовими особами НАБУ не було вчинено дій спрямованих на внесення наданих ОСОБА_3 відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування.

У зв`язку з чим, адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою, у якій просить визнати протиправною бездіяльність уповноважених службових осіб НАБУ, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, яке викладене в повідомленні представника ОСОБА_3 від 24 жовтня 2024 року, а також просить зобов`язати службових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості викладені в повідомленні представника ОСОБА_3 від 24 жовтня 2024 року про вчинення посадовими особами правоохоронних та контролюючих органів, внаслідок чого заподіяно значну матеріальну шкоду ОСОБА_3 , а також державі, що мають ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ст. ст. 364, 365 КК України та розпочати досудове розслідування.

На підтвердження зазначених обставин скаржник долучив до скарги копію повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене посадовими особамиправоохоронних органів, а також докази його направлення та отримання уповноваженою особою НАБУ.

Крім того, 15 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_4 , у якому останній просить провести судове засідання в режимі відеоконференції у зв`язку із знаходженням у м. Львові, а також через введений воєнний стан.

19 листопада 2024 року від представника НАБУ ОСОБА_5 до суду надійшло пояснення, з якого видно, що заявником не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро. Крім того, до пояснень представником НАБУ було долучено копію листа т.в.о. керівника Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків НАБУ Геннадія ГОЛОВАЦЬКОГО від 13.11.2024, відповідно до якого вищевказане повідомлення адвоката ОСОБА_4 було направлено до Державного бюро розслідувань для організації розгляду в межах компетенції, оскільки відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного бюро згідно з ч. 5 ст. 216 КПК України.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 , його представник - адвокат ОСОБА_4 , а також уповноважена особа, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя дослідив скаргу з доданими до неї матеріали, а також пояснення представника НАБУ з доданими матеріалами.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України: «Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 33-1 КПК України: «Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 КПК України: «Заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України: «Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду є вчинення злочину особою, яка обіймає будь-яку з посад, визначених п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України: «Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків)».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 218 КПК України: «Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 336 КПК України: «Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 336 КПК України: «Учасник кримінального провадження подає клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія клопотання в той самий строк надсилається іншим учасникам кримінального провадження».

Відповідно до вимог примітки ст. 45 КК України: «Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу».

Стосовно вимог клопотання адвоката ОСОБА_4 про розгляд скарги у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів слідчий суддя зазначає таке.

Проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком слідчого судді, яке застосовується ним з метою забезпечення участі учасника судового провадження у судовому засіданні.

Дослідивши зміст клопотання адвоката про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, слідчий суддя дійшов висновку, що у ньому не зазначені такі обставини, які б унеможливлювали безпосередню участь учасника кримінального провадження в судовому провадженні. Слідчий суддя звертає увагу на те, що сам факт територіальної віддаленості м. Львова, а також воєнний стан, який триває третій рік, у даному випадку не є поважними причинами для здійснення судового розгляду у режимі відеоконференції.

Слідчий суддя також зауважує, що скаржником не надано доказів того, що ним було надіслано копію цього клопотання іншим учасникам кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя зазначає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 про розгляд скарги у режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя зазначає наступне.

Дослідивши скаргу та надані учасниками судового провадження матеріали, слідчим суддею було встановлено, що повідомлення представника заявника - адвоката ОСОБА_4 було отримано та зареєстровано уповноваженою особою НАБУ 29 жовтня 2024 року за № Б-14740. Після чого, листом т.в.о. керівника Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків НАБУ Геннадія ГОЛОВАЦЬКОГО від 13 листопада 2024 року, вищевказане повідомлення було направлено до Державного бюро розслідувань для організації розгляду в межах компетенції.

У повідомленні адвокат ОСОБА_4 зазначає про можливе вчинення посадовими особами Закарпатської митниці, Офісу генерального прокурора України, Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції та БЕБ України кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України.

У зв`язку з чим, слідчий суддя зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 376 КК України, не належать до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а відповідно і до сфери здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 33-1 КПК України. В той же час, описане у тексті повідомлення кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КПК України, може належати за підслідністю детективам Національного антикорупційного бюро України, а за підсудністю - Вищому антикорупційному суду.

Не оцінюючи обґрунтованість повідомлення адвоката ОСОБА_4 на предмет наявності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, слідчий суддя встановив, що в ній наявні відомості, які можуть стати предметом перевірки в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

В той же час, слідчий суддя не бере до уваги доводи представника НАБУ стосовно направлення повідомлення адвоката ОСОБА_4 до Державного бюро розслідувань, оскільки, кримінальне процесуальне законодавство забороняє відмовляти у прийнятті та реєстрації заяв про кримінальне правопорушення. Разом з тим, у випадку встановлення слідчим обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається, а уповноваженою особою НАБУ не надано підтвердження внесення відомостей до ЄРДР у строк, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України, що свідчить про наявність бездіяльності щодо такого невнесення, яка є предметом оскарження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями кваліфікувати обставини, зазначені у повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення, а також зобов`язувати орган досудового розслідування розпочинати досудове розслідування, а тому дана скарга в частині зобов`язання внести до ЄРДР відомості за ознаками певних кримінальних правопорушень, перелічених у прохальній частині скарги, а також зобов`язання розпочати досудове розслідування задоволенню не підлягає.

Крім того, зі змісту ст. 307 КПК України видно, що слідчий суддя позбавлений можливості за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого (детектива) під час досудового розслідування постановити ухвалу про визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, а тому в цій частині скарга не може бути задоволена.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 214, 216, 303-304, 306 КПК України, дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив.

1. У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про розгляд скарги у режимі відеоконференції відмовити.

2. Скаргу представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР- задовольнити частково.

3. Зобов`язати службових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості, викладені у повідомленні представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 від 24 жовтня 2024 року.

4. В решті скарги - відмовити.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1