Справа №173/2863/24
Провадження №1-кс/173/538/2024
У Х В А Л А

іменем України

11 вересня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 05.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 05.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на наступне: 04.09.2024 о 21.40 год. невстановлений водій., рухаючись на автомобілі ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_1 ДП по автодорозі сполученням Новомиколаївка - Верхівцеве у напрямку м. Верхівцеве, разом з пасажирами: ОСОБА_4 1983 р.н. та ОСОБА_5 1976 р.н. не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та допустив виїзд за межі проїзної частини дороги, на ліве узбіччя, після чого автомобіль перекинувся. Внаслідок ДТП пасажир: ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ,забій грудної клітини, злам лівої ключиці, рвані рани сідниці; пасажир Капут отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голова, садна, алкогольне сп`яніння. Пасажирів госпіталізовано до КНП КМР МЛШМД.

05.09.2024 відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної події від 04.09.2024 на автодорозі сполученням Верхівцеве - Новомиколаївка, Кам`янського району, Дніпропетровської області, було виявлено та вилучено:

1.автомобіль марки ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 ДП, 1985 року випуску у пошкодженому стані;

2.одна пара гумових шльопанців, які запаковані до спец. пакету НПУ WAR1868373;

3.змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з керма автомобілю, який запаковано до паперового спец. пакету НПУ.

У ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, виникла необхідність у призначенні та проведенні судової експертизи технічного стану вилученого автомобілю марки ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 ДП, 1985 року випуску, у пошкодженому стані. Проведення даної експертизи викликано необхідністю отримання об`єктивних та повних даних технічного стану зазначеного автомобілю до потрапляння його у ДТП. Тому знаходження автомобілю саме в умовах обмеженого доступу сторонніх осіб до них (у тому числі користувача) можливо виключно тільки на території режимного об`єкту, яким виступає територія Відділення поліції № 3 Кам`янського РУП, що унеможливить доступ сторонніх осіб до вузлів та агрегатів вилучених транспортних засобів, з метою умисної зміни їх властивостей, й таким чином вплинути на встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього змив РБК з керма автомобілю та одна пара гумових шльопанців, які були вилучені із салону автомобіля необхідні для проведення імунологічних досліджень на предмет встановлення осіб, яким вони належать, що у свою чергу дасть можливість об`єктивного встановлення особи, яка знаходилась за кермом даного автомобілю, та допустила виїзд автомобілю за межі проїзної частини з послідуючим перекиданням.

На даний час вилучений вищезазначений транспортний засіб та речі у ході огляду місця ДТП, є тимчасово вилученим майном, яке також визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження вилученого автомобіля, як речового доказу по даному кримінальному провадженню, та який, у свою чергу, згідно із ч.1 ст.98 КПК України відповідає основним ознакам речового доказу, а саме є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у клопотанні перед судом про арешт відповідного вилученого майна.

Необхідність накладення арешту із забороною використання та розпорядження зазначеного майна зумовлена обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цих заходів може призвести до його зникнення або втрати та перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що вказане майно може бути відчужено.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчий суддя встановив, що 05 вересня 2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна враховується наступне:

1)Правова підстава арешту майна;

2)Можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

З доданих до клопотання документів вбачається, що існують обґрунтовані підстави вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, копії яких додані до клопотання.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під наступні критерії: є доказом вчиненого кримінального правопорушення та містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, тобто підпадає під критерії, зазначені у ст. 98 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя притримується думки, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Враховуючи вищевикладене та принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою проведення слідчих процесуальних дій, для забезпечення, швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони користуватись та розпоряджатись.

Керуючись ст. ст. 98,170 -175 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 05.09.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування та розпоряджання на майно вилучене слідчим, у ході огляду місця дорожньо-транспортної події від 04.09.2024 на автодорозі сполученням Верхівцеве-Новомиколаївка Кам`янського району, Дніпропетровської області, а саме:

-автомобіль марки ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 ДП, 1985 року випуску у пошкодженому стані;

-одну пару гумових шльопанців, які запаковані до спец. пакету НПУ WAR1868373;

-змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з керма автомобілю, який запаковано до паперового спец. пакету НПУ.

Визначити місцем зберігання арештованого майна - територію Відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, вул. Авраменка, 21.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1