ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000262 від 12 березня 2024 про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воскресенівка Новомосковського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357, частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 152, частиною 2 статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року задоволено частково клопотання слідчого ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно підозрюваного ОСОБА_7 до 29 жовтня 2024 року.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 122 КК.

Також відповідно до вимог статей 283, 290 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), 12.09.2024 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене, у зв`язку з чим було відкрито матеріали досудового розслідування та стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 , намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який зазначав підозрюваний та його захисник, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, зважаючи на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав за доцільне не визначати розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та не відповідає вимогам ст. 370 КПК.

Зазначає, що захисник заявив відвід судді ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням вимог ст. 135 КПК та несвоєчасним викликом захисника в судове засідання для розгляду клопотання. Вважає, що суддя ОСОБА_1 в одному і тому ж кримінальному провадження виступав, як слідчий суддя і суддя який 08 квітня 2024 року, розглядав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_11 при розгляді клопотання слідчого, про арешт майна вилученого при обшуку житла ОСОБА_7 . На думку захисника,названих обставин було достатньо, для того щоб суддя ОСОБА_1 у кримінальному провадженні 17 жовтня 2024 року при розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою моєму підзахисному заявив самовідвід.

Також посилається на порушення вимог ст. 35 КПК, оскільки, на думку захисника, за однакового навантаження на суддів, п`ять клопотань про продовження строку тримання під вартою розподілені судді ОСОБА_1 , а шість клопотань про відвід, розподілені судді ОСОБА_11 .

Таким чином, судові рішення ухвалені у даному провадженні про відмову в заявленому відводу слідчого судді і часткового задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 , ухвалені незаконним складом суду і підлягають скасуванню на підставі п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, просили скасувати ухвалу слідчого судді.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є неспроможними та не можуть бути визнані достатніми для скасування оскарженої ухвали з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК, як ключова обставина для застосування та продовження строку запобіжного заходу, була предметом судового контролю під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і висновки в цій частині, викладені в ухвалі слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були предметом апеляційного перегляду, за результатом якого постановлено ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року. В подальшому строк запобіжного заходу неодноразово продовжувався підозрюваному і сторона захисту його не оскаржувала, в тому числі з підстав необґрунтованої підозри.

Перевіривши матеріали, долучені до клопотання слідчого, видно, що наразі відсутні обставини, які спростовують висновки слідчого судді та апеляційного суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 і додаткових матеріалів на спростування таких висновків стороною захисту не надано, а органом досудового розслідування не здобуто.

Водночас, 12 вересня 2024 року була змінена підозру ОСОБА_7 і йому додатково інкриміновано вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 122 КК.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження строків тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого групою осіб, пов`язаного із застосуванням насильства, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що він має можливість переховуватись від суду та слідства, знищити, спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, тобто про наявність ризиків, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились і наразі продовжують існувати та яким неможливо запобігти без застосування до підозрюваної особи відповідного запобіжного заходу.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду слідчий суддя з належним врахуванням положень ст. 178 КПК правильно мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим ризик переховування збільшується, тому дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, об`єктивно існують, на даний час не зменшились, й правомірно продовжив строк тримання під вартою.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що тяжкість вчиненого злочину, у вчиненні яких підозрюється особа та суворість можливого покарання, яке може бути їй призначено у випадку визнання її винуватою у їх вчиненні, відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою, а тим більше для автоматичного продовження такого строку.

В той же час, характер, тяжкість інкримінованих злочинів та суворість ймовірного покарання, як за національним законодавством (ст. 178 КПК), так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику переховування особи від суду.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Апеляційний суд також враховує фактор впливу на інших підозрюваних, який об`єктивно зможе своїми порадами та вказівками координувати діяльність та поведінку інших підозрюваних.

Підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у даному провадженні, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та місця проживання. Крім того підозрюваний з ними особисто знайомий, а за показаннями потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_14 ) та ОСОБА_15 наносили йому удари, загалом не менше 7 заходів по 30 секунд. Після чого ОСОБА_13 , Іван ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , возили потерпілого до нотаріусів для оформлення довіреності на відчуження автомобіля потерпілого.

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує.

На думку колегії суддів, враховуючи наведені обставини, а також тяжкість та характер скоєного злочину, застосування альтернативного запобіжного заходу є недоцільним, а наведені позитивні характеристики заслуговують на увагу, однак не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

Крім того, кримінальне провадження наразі перебуває на стадії судового розгляду і стосовно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року, відповідно, оскаржена ухвала слідчого судді втратила чинність. Отже скасування оскарженої ухвали слідчого судді не призведе до наслідків у виді зміни запобіжного заходу та звільнення ОСОБА_7 з-під варти.

Тому на новій стадії кримінального провадження вирішення питань про продовження, зміну скасування запобіжних заходів, відповідно до ст. 314-316 КПК, відноситься до повноважень суду першої інстанції.

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження, а сторона захисту має право заявити клопотання про зміну або скасування запобіжного заходу.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, справа № 1-28/2017 (у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України) зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Зміст апеляційної скарги захисника зводиться до твердження про ухвалення судового рішення незаконним складом суду, що є підставою для скасування ухвали на підставі п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК.

Твердження захисника, що суддя ОСОБА_1 в одному і тому ж кримінальному провадження виступав, як слідчий суддя і суддя, який 08 квітня 2024 року, розглядав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_11 при розгляді клопотання слідчого, про арешт майна вилученого при обшуку житла ОСОБА_7 , що на думку захисника, є достатнім, для того щоб суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід, є помилковими та ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень кримінального процесуального закону.

Участь судді у розгляді заяви про відвід іншого судді, не відноситься до випадків, передбачених ст. 76 КПК, який виключає його участь як слідчого судді від розгляду відповідних клопотань на стадії досудового розслідування або розглядати клопотання в порядку ч. 6 ст. 199 КПК. Відповідно до положень КПК суддя може розглядати кримінальні провадження по суті у складі суду, при цьому може бути слідчим суддею в інших кримінальних провадженнях.

Стосовно доводів, що п`ять клопотань були розподілені судді ОСОБА_1 , колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 2.3.45. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25 з наступними змінами і доповненнями (далі - Положення), клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів.

У разі відсутності раніше визначеного в судовій справі головуючого судді (судді-доповідача) у випадках, передбачених підпунктами 2.3.44-2.3.46 пункту 2.3 цього Положення, такі судові справи та матеріали підлягають автоматизованому розподілу за правилами, визначеними Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду (п. 2.3.47. Положення).

За таких обставин, колегія суддів не встановила підстав порушення вимог ст. 35 КПК, які могли б бути розцінені як підстава для висновку про ухвалення оскарженої ухвали незаконним складом суду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись статтями 199, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357, частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 152, частиною 2 статті 122 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4