Справа №751/9282/24
Провадження №1-кп/751/367/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігова матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002752 від 21.08.2024 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова, українця, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5

потерпілий - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1 21.08.2024 р., близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у лісосмузі неподалік залізничних колій, що біля будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю, умисно наніс один удар лезом ножа в область черевної порожнини ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого та товстого кишківника, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 618 від 12.09.2024 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

1.2 Вказаними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

2.1В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав та надав показання про те, що 21.08.2024 р. під час словесного конфлікту він умисно наніс ОСОБА_6 один удар ножем в область черевної порожнини.

Обвинувачений зазначив, що його перебування під час скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння обумовило зниження самоконтролю та призвело до агресивної поведінки стосовно потерпілого. На даний час ним добровільно вжито заходів щодо часткової компенсації потерпілому матеріальної та моральної шкоди. Щиро розкаювався у скоєному злочині та просив пробачення в потерпілого.

ІІІ. Позиція потерпілого.

3.1 Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання про те, що 21.08.2024 р. обвинувачений під час словесного конфлікту, раптово виниклого в ході спільного вживання алкогольних напоїв, наніс йому один удар лезом ножа в область черевної порожнини. Не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.

ІV. Оцінка Суду.

4.1 З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, надані в присутності захисника, які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає за необхідне дослідити виключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеними дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились в умисному заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а відтак його дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України.

V. Призначення покарання.

5.1 Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 під час судового розгляду проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

5.2 Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

5.3 Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК враховує:

5.3.1 - ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином;

5.3.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб та мотив скоєння злочину, наслідки, поведінку обвинуваченого після скоєного злочину, часткове добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди);

5.3.3 - особу обвинуваченого: вік, освіту та стан здоров`я (ІІІ група інвалідності), сімейний стан, соціальне становище, офіційно не працевлаштованого, наявність постійного зареєстрованого місця проживання;

5.3.4 - позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання;

5.3.5 - наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання;

5.3.6 - не перебування обвинуваченого в момент скоєння злочину на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра;

5.3.7 - позицію прокурора, який наполягав на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням процедури звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та думку сторони захисту щодо виду та міри покарання.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі санкції частини інкримінованої статті, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Суд, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, позицію прокурора та потерпілого, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_3 вибачився перед потерпілим, частково відшкодував шкоду та з урахуванням його загально-соціальних даних наявні підстави для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд вважає необґрунтованими.

На переконання суду встановлені у справі обставини, хоча й пом`якшують покарання обвинуваченого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та ступінь суспільної небезпеки і не є достатніми для застосування положень ст.69 КК України. Незадовільний стан здоров`я обвинуваченого не став перешкодою та стримуючим фактором для вживання алкогольних напоїв та, як наслідок, попередження скоєння кримінального правопорушення.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

6.1 Рішення щодо речових доказів, з урахуванням позиції власників майна, необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК України.

6.2 Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 28143 грн. 12 коп., з огляду на вимоги ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

6.3 Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.08.2024 р. по 26.08.2024 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

6.4 Згідно ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Оскільки застава, що була внесена за обвинуваченого ОСОБА_3 заставодавцем не була звернена в дохід держави і обвинуваченим протягом судового розгляду не порушувались умови застосованого до нього запобіжного заходу, суд вважає за можливе повернути суму застави заставодавцю після набрання вироком законної сили.

6.5 Згідно абз.3 ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 /два/ роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання час його тримання під вартою в період з 21.08.2024 р. по 26.08.2024 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді застави до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 151 400 грн повернути заставодавцю.

Стягнути з ОСОБА_3 28 143 грн. 12 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.08.2024 р., на речові докази по справі - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон «TecnoPOP», банківську картку, рюкзак, що передані під зобов`язальну розписку обвинуваченому залишити власнику, іншу частину речових доказів знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1