Справа № 296/9608/24
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000722 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором спеціалізованої екологічної Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000722 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000722 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідством встановлено, що на початку вересня 2024 року в ОСОБА_4 , який знав про здійснення ОСОБА_8 господарської діяльності, пов`язаної з порубкою самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності Радомишльської міської територіальної громади, виник умисел протиправно збагатитись шляхом вимагання та отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за неперешкоджання у здійсненні розлісення самосійних дерев.

З цією метою, перебуваючи близько 09 години 11.09.2024 неподалік села Кичкирі Житомирського району, ОСОБА_4 , діючи протиправно з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, використовуючи авторитет займаної посади та статус депутата органу місцевого самоврядування, висловив ОСОБА_8 вимогу щодо передачі грошових коштів в сумі 5 (п`ять) тисяч гривень за нестворення перешкод у здійсненні діяльності, пов`язаної із порубкою самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності Радомишльської міської територіальної громади.

При цьому ОСОБА_8 усвідомлював, що в разі його відмови надати неправомірну вигоду, використовуючи службові повноваження спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Радомишльської міської ради, а також статус депутата вказаного органу місцевого самоврядування, ОСОБА_4 уповноважений вжити реальних заходів щодо припинення його діяльності із розлісення самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності.

Маючи на меті приховати свої злочинні дії, 05.10.2024 ОСОБА_4 під час зустрічі довів свій злочинний намір ОСОБА_9 та запропонував в якості посередника без його участі особисто висувати ОСОБА_8 вимогу передачі неправомірної вигоди, одержати та передати йому предмет цієї неправомірної вигоди.

У свою чергу ОСОБА_9 надав згоду на вказану пропозицію ОСОБА_4 , домовившись таким чином про спільне вчинення злочину. У ході цієї ж розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_9 дійшли спільної згоди висунути ОСОБА_8 вимогу надання ОСОБА_4 через ОСОБА_9 неправомірної вигоди в сумі 35 (тридцяти п`яти) тисяч гривень.

У подальшому, перебуваючи близько 17 години 10.10.2024 неподалік села Кичкирі Житомирського району, діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_4 , висунув вимогу ОСОБА_8 передати неправомірну вигоду за невжиття заходів щодо припинення діяльності із розлісення самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності Радомишльської міської громади.

Перебуваючи близько 22 години 13.10.2024 на АДРЕСА_1 , в салоні транспортного засобу марки ВАЗ моделі 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 , висунуту через ОСОБА_9 , надав для подальшої передачі ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 35 (тридцять п`ять) тисяч гривень.

Продовжуючи діяти на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_4 , перебуваючи близько 22 години 20 хвилин в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 (позиція 1), ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 надану ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 35 (тридцять п`ять) тисяч гривень.

13.10.2024 о 22:53 ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, у гаражному приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

14.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто за ч. 3 ст. 368 КК України.

14.10.2024 було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_3 де було виявлено та вилучено:

- 2 магазини до пістолету та патрони схожі для відстрілу гумових куль в кількості 20 штук та документи на гаражне приміщення в кількості 12 штук.

14.10.2024 постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами, а відтак слідчий просить накласти на нього арешт

Захисник власника майна адвокат ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що слідчим не доведено необхідності застосування арешту майна

Слідчий у судовому засіданні вказав, що потреба в арешті майна на даний час відпала оскільки відомості в ЄРДР за ч.1 ст.263 КК України не вносилися, а документи щодо гаражу ним оглянуті та зафіксовані протоколом огляду..

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, шо СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000722 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

14.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

14.10.2024 було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_3 де було виявлено та вилучено:

- 2 магазини до пістолету та патрони схожі для відстрілу гумових куль в кількості 20 штук та документи на гаражне приміщення в кількості 12 штук.

14.10.2024 постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами, а відтак слідчий просить накласти на нього арешт

Захисник власника майна адвокат ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що слідчим не доведено необхідності застосування арешту майна

Слідчий у судовому засіданні вказав, що потреба в арешті майна на даний час відпала оскільки відомості в ЄРДР за ч.1 ст.263 КК України не вносилися, а документи щодо гаражу ним оглянуті та зафіксовані протоколом огляду.

За таких обставин слідчий вважає за необхідне клопотання слідчого не задовільняти, оскільки в цьому вже нема потреби

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з ня оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 01.11.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1