УХВАЛА

05 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 362/6772/15-к

провадження № 51-2590ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо останнього,

встановив:

З наявних у суду матеріалів провадження убачається, що захисник ОСОБА_4 звертався до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 , яку ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

На виконання вищезазначеної ухвали захисник подав нову касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2024 року було повернуто з тих підстав, що захисник не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений судом п`ятнадцятиденний строк.

За ухвалою від 18 червня 2024 року Суд встановив, що копію ухвали від 20 травня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху захисник ОСОБА_4 отримав 27 травня 2024 року та на усунення недоліків подав до суду касаційної інстанції нову касаційну скаргу, яку підписав кваліфікованим електронним підписом та направив на електронну адресу суду 12 червня 2024 року, тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку, наданого відповідно до ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року, спростувавши при цьому доводи захисника, який стверджував, що копію ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року він отримав 28 травня 2024 року, а не 27 травня 2024 року.

29 липня 2024 року на електронну адресу Верховного Суду захисник ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 , яку підписав своїм кваліфікованим електронним підписом.

У змісті касаційної скарги відображено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження цих судових рішень.

В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що ухвалою від 18 червня 2024 року Судом безпідставно повернуто попередню його касаційну скаргу, подану на судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , оскільки помилково визначено кінцевий строк на усунення недоліків його касаційної скарги від 14 травня 2024 року, встановлений ухвалою від 20 травня 2024 року. В підтвердження указаних доводів захисник додав сканкопію документу, який має назву «Накладна № 179», де під указаним номером надруковано текст «Операція: «вручення» дата: 28.05.2024 8:16:30», а правіше надруковано, що одержувачем є « ОСОБА_4 ».

Також захисник стверджує, що дата 27.05.2024 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а саме копії ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року, була ним проставлена помилково, натомість фактично він отримав цю кореспонденцію 28 травня 2024 року.

Указані обставини захисник вважає поважними та такими, що дають йому підстави до поновлення строку на касаційне оскарження вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвали Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року.

Дослідивши доводи клопотання захисника про поновлення процесуального строку, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

Оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена 14 лютого 2024 року за участю захисника ОСОБА_4 , отже для нього останнім днем строку на подання касаційної скарги є 15 травня 2024 року. З касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся 29 липня 2024 року, тобто з пропуском процесуального строку, визначеного положеннями ст. 426 КПК.

За частиною 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. При тому, що ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41), Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Доводи клопотання про поновлення процесуального строку, які зводяться до того, що Суд помилково встановив дату отримання захисником копії ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року є необґрунтованими. Відповідні мотиви відображені в ухвалі Верховного Суду від 18 червня 2024 року, яка за кримінальним процесуальним законом оскарженню не підлягає.

Додатково колегія суддів зауважує, що в наявних у Суду матеріалах провадження є лист АТ «УКРПОШТА» щодо пересилання рекомендованого листа № 179, де зазначено, що рекомендований лист № 179 від 21 травня 2024 року на адресу ОСОБА_4 надійшов 22 травня 2024 року до відділення № 138 м. Київ, 02138 та вручений 27 травня 2024 року адресату під підпис. Надалі у листі зазначено, що згідно системи відстеження Укрпошти рекомендований лист № 179 вручений 28 травня 2024 року, проте на підставі первинних документів з підписом одержувача фактичною датою вручення є 27 травня 2024 року і дана розбіжність виникла через тимчасову відсутність електроенергії у відділенні № 138 м. Київ, 02138, відповідно, подію вручення в автоматизованій системі було проведено працівниками відділення наступного робочого дня після фактичної дати вручення.

Отже, твердження захисника про помилковість зазначення дати отримання рекомендованого поштового відправлення та посилання на додану до касаційної скарги сканкопію документу, який має назву «Накладна № 179», колегія суддів не сприймає як обґрунтовані.

Інших доводів, які би свідчили про наявність поважних причин, які перешкодили вчасно звернутися з касаційною скаргою, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути захиснику ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року та ухвали Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3