Справа№534/1741/23
Провадження №1-кп/534/130/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000622 від 11.08.2023 за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянки України, незаміжньої, не має інвалідності, не є військовозобов`язаною, офіційно не працюючої, на утриманні малолітніх дітей не маючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

- у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Нагірне, Кіровоградської області, громадянки України, освіта середня, незаміжньої, не працюючої, на утриманні малолітніх дітей не маючої, не має інвалідності, не є військовозобов`язаною, офіційно не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

10.08.2023 року близько 17:00 години, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , прибули до садової ділянки АДРЕСА_3 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_7 , побачивши через вхідну хвіртку, що на території домоволодіння знаходиться сарай, в останніх виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний, спільний з ОСОБА_6 умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна умисел, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», Закону України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», Закону України № 3057-ІХ від 02.05.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вважаючи свої дії непомітними для сторонніх осіб та такими, що носять таємний характер, керуючись корисливим мотивом та метою, відчинивши вхідну хвіртку, проникли на територію вищезгаданої садової ділянки. Після чого, підійшовши до сараю, шляхом відкриття вхідних дверей, проникли до нього, звідки викрали майно, належне потерпілому ОСОБА_4 , а саме: стабілізатор напруги «Приднепровский СОВНАРХОЗ» тип: 170; 170Вт 50 Гц чорного кольору, вартістю 500 гривень; електронасос «Агидель» БЦ-0,4-20-У.1. зеленого кольору, вартістю 1550 гривень; електронасос «Агидель» БЦ-0,4-20-У.1. коричневого кольору, вартістю 1550 гривень; пральну машину «Saturn» ST1606 білого кольору, вартістю 3000 гривень.

У подальшому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 6 600 гривень.

Таким чином дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінальних правопорушень визнали повністю, не оспорювали фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого не заперечували. Просили суворо не карати.

Також прокурор доводив вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наступними доказами:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 11.08.2023 (а.с. 159);

-заява потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 160);

-протокол огляду місця події з фототаблицями від 11.08.2023 (а.с. 161-172);

-заява потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 173);

-постанова про приєднання до матеріалів справи речових доказів від 11.08.2023 (а.с. 174);

-квитанція № 110/23 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, № 0000622 (а.с. 175);

-квитанція № 114/23 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, № 0000622 (а.с. 176);

-довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000622 (а.с. 177);

-заява потерпілого щодо долучення копії паспорту на ім`я ОСОБА_4 до матеріалів кримінального провадження з додатком (а.с. 178-182);

-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 16.08.2023 (а.с. 183);

-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12.08.2023 (а.с. 184);

-заява потерпілого від 14.08.2023 (а.с. 185);

-ксерокопія паспорту обвинуваченої ОСОБА_6 (а.с. 186);

-відповідь на запит щодо місця проживання обвинуваченої ОСОБА_6 (а.с. 187);

-відповідь на запит від ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні № 493/01-12 від 17.08.2023 відносно обвинуваченої ОСОБА_6 (а.с. 188);

-вимога № 4645/115/110/12-2023 від 17.08.2023 відносно ОСОБА_6 (а.с. 189);

-довідка видана Суботцівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області про те, що обвинувачена ОСОБА_5 не навчалась в закладах загальної освіти (а.с. 190);

-повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження № 6 від 18.08.2023 відносно обвинуваченої ОСОБА_8 (а.с. 191-193);

-відповідь на запит щодо місця проживання обвинуваченої ОСОБА_5 (а.с. 194);

-відповідь на запит від ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні № 494/01-12 від 17.08.2023 відносно обвинуваченої ОСОБА_5 (а.с. 188);

-вимога № 4644/115/110/12-2023 від 17.08.2023 відносно ОСОБА_5 (а.с. 196);

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком на 2 роки. Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком на 2 роки. Покласти на обвинувачених обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Обрати відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання.

Потерпілий у судовому засіданні просив суд призначити справедливе покарання.

Обвинувачені у судовому засіданні, щиро каялись, вину визнали, просили пробачення у всіх учасників кримінального провадження та просили суд суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , думку прокурора, обвинувачених та захисника, який пояснив, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

На обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра обвинувачені не перебувають.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинувачених, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Щодо поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 під час розгляду цього кримінального провадження, суд зазначає, що у зв`язку з ухиленням від суду, неявкою без поважних причин обвинувачену оголошено у розшук, провадження зупинено (поновлено 15.02.2024).

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, особу обвинувачених, їх молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачені є не перебувають у шлюбі, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинувачених до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченою вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинувачених від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засуджених без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за їх поведінкою та виконанням покладених на них судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити їх від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75, 76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо заявлених ОСОБА_4 заяв до обвинувачених (а.с. 104 та 120) про стягнення завданої внаслідок вчинення останнім злочину матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Частина 4 статті 128 КПК України передбачає, що Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вимоги до цивільного позову викладені у ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Суд установив, що потерпілим у його позовах вимог вказаних статей взагалі не дотримано.

На підставі викладеного, суд вважає цивільні позови потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування збитків та за моральне відшкодування залишити без розгляду.

Процесуальні витрати стягнути з обвинувачених на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. З урахуванням процесуальної поведінки обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження суд вбачає підстави для застосування особистого зобов`язання для обвинувачених до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі;

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від цього покарання, якщо вона протягом дворічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».

Застосувати до набрання цим вироком законної сили до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у зв`язку з чим покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі;

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від цього покарання, якщо вона протягом дворічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Зміна прокримінального мислення».

Застосувати до набрання цим вироком законної сили до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у зв`язку з чим покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Витрати на проведення експертиз стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь держави в особі експертного закладу, з ОСОБА_6 в розмірі 478,00 грн., а з ОСОБА_5 478,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. 00 коп. повернути без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. 00 коп. повернути без розгляду.

Роз`яснити потерпілому про те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду у порядку Цивільного процесуального кодексу України, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Речові докази у справі:

-напильник металевий з дерев`яною ручкою, зв`язка ключів у кількості 16 штук, навісний замок чорного кольору повернути власнику як йому належне ;

-два відрізки липкої стрічки зі слідами матеріали, оптичний носій інформації з відеозаписами з буд. 4 алеї 7 садового товариства «Придніпровське» м. Горішні Плавні від 10.08.2023 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-стабілізатор напруги «Приднепровский СОВНАРХОЗ» тип: 170 чорного кольору, електронасос «Агидель» БЦ-0,4-20-У.1. зеленого кольору, електронасос «Агидель» БЦ-0,4-20-У.1. коричневого кольору, пральна машина «Saturn» ST1606 білого кольору, алюмінієва кастрюля, які передані потерпілому ОСОБА_4 під зберігальну розписку залишити у потерпілого як йому належне.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку обвинувачений та захисник мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9