УХВАЛА

28 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 552/3196/22

Провадження № 51-4851 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у судовому провадженні з перегляду судового рішення в апеляційному порядку, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

установив:

Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, 15 липня 2024 року Полтавський апеляційний суд розглянув апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2022 року та залишив рішення суду першої інстанції без зміни.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, вказуючи на її невмотивованість в частині залишення без задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 щодо цивільного позову, прокурор подав касаційну скаргу.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ч. 1 ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що у порушення вимог ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції, на його думку, ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам 370 КПК України.

Зазначає, що апеляційний суд, хоча і виклав в ухвалі доводи засудженого ОСОБА_5 , але не навів мотивів та підстав в частині визнання її необґрунтованою щодо невідповідності суми цивільного позову розміру завданої засудженими шкоди, яка зазначена у висновку експерта, залишивши апеляційну скаргу без задоволення.

Так, в апеляційному порядку вирок оскаржувався захисником ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 через суворість покарання, та засудженим ОСОБА_5 , який, зокрема, просив за результатами апеляційного розгляду залишити цивільний позов представника потерпілого без розгляду.

Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд переглянув вирок згідно з вимогами ст. 404 КПК України. Врахував, що суд першої інстанції провів судовий розгляд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України та розглянув доводи у межах апеляційних скарг відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України.

Тобто, не перевірячи вирок в частині законності ухваленого рішення щодо цивільного позову - з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду у суді першої інстанції і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України (зокрема в частині цивільного позову) та, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, в ухвалі не зазначив підстав, з яких визнав скаргу засудженого ОСОБА_5 в частині цивільного позову необґрунтованою чим, на думку сторони обвинувачення, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Проте, порушуючи питання щодо невмотивованості ухвали апеляційного суду, сторона обвинувачення залишає поза увагою положення ч. 2 ст. 394 КПК України, та те, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того існує практика ККС ВС (Постанова від 24 квітня 2024 року у справі № 644/1546/23 (провадження № 51-7168 км 23) щодо заявлених вимог цивільного позову, які виходять за межі обвинувачення.

У цій постанові зазначено, що сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками.

Отже сторона обвинувачення, залишає поза увагою наведену практику ККС та межі перегляду судом апеляційної інстанції та не обґрунтовує належним чином, як наведене ним у касаційній скарзі перешкодило апеляційному суду ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, надавши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції прокурором має бути підтверджено, що не пропущено цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у судовому провадженні з перегляду судового рішення в апеляційному порядку, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху, встановивши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3