ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №634/344/22 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1338/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 126-1 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 ,

встановила:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

с. Пролетарське Зміївського району Харківської області, громадянин

України, не одружений, із середньою освітою, офіційно не

працевлаштований, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.03.2021 року Сахновщинським районним судом

в Харківській області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин

громадських робіт,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, 29.01.2021 року близько о 14:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що є рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, в ході сварки з останньою почав погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою, ображати, принижувати її та висловлюватися нецензурною лайкою. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив приниження гідності потерпілої, що призвело до психологічних страждань та душевних переживань.

Також, 08.06.2021 року близько о 11:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що є рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, в ході сварки з останньою почав погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою, ображати, принижувати її та висловлюватися нецензурною лайкою та наніс тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив приниження гідності потерпілої, що призвело до психологічних страждань та душевних переживань.

30.09.2021 року близько о 18:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що є рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, в ході сварки з останньою почав погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою, ображати, принижувати її та висловлюватися нецензурною лайкою. Після чого, в ході конфлікту наніс ОСОБА_8 один удар лодоньою, що спричинило приниження гідності потерпілої, призвело до фізичних страждань, а саме фізичного болю, психологічних страждань.

21.10.2021 року близько о 08:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що є рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, вчинив сварку з останньою, почав принижувати ОСОБА_8 та висловлюватися в її бік нецензурною лайкою. Після чого, в ході конфлікту наніс ОСОБА_8 один удар долоньою. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив приниження гідності потерпілої, що призвело до психологічних страждань та душевних переживань.

05.01.2022 року близько о 18:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що є йому рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, в ході сварки з останньою почав принижувати ОСОБА_8 , ображати її та висловлюватися нецензурною лайкою та в ході даного наніс декілька ударів по обличчю ОСОБА_8 , що спричинило приниження гідності потерпілої, призвело до фізичних страждань, а саме фізичного болю, психологічних страждань, душевних переживань.

13.10.2022 року року близько 21:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що приходиться йому рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, в ході сварки з останньою почав принижувати ОСОБА_8 , ображати її та висловлюватися нецензурною лайкою, що спричинило приниження гідності потерпілої ОСОБА_8 , призвело до психологічних страждань, душевних переживань.

22.10.2022 року близько о 10:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на території власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає з ОСОБА_8 , що є йому рідною сестрою. Діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, в ході сварки з останньою почав погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою, ображати, принижувати її та висловлюватися нецензурною лайкою. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив приниження гідності потерпілої, що призвело до психологічних страждань та душевних переживань.

Не оспорюючи вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор Сахновщинського відділу Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 березня 2024 року скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню - ст. 91-1 К України, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ст. 126-1 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації. Застосувати при цьому до ОСОБА_7 обмежувальні заходи відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді заборони наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, лікування чи з інших причин строком на 3 (три) місяці.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Так, судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої. .

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми суд апеляційної інстанції, перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання, виходить з положень ст.65 КК України. Зокрема, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення яке, за змістом ст. 12 КК України, є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий 11.03.2021 Сахновщинським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, яке відбув в повному обсязі, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, за переконанням колегії суддів суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції передбачених ст. 126-1 КК України у вигляді обмеження волі.

Разом з цим, враховуючи наведені вище обставини, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, приймаючи до уваги принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції вважав за можливе застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що цілком відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є правильними.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги щодо застосовування додаткового покарання виду покарання за ст. 91-1 КК України, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на позицію потерпілої у справі, яка пояснила, що примирилася з обвинуваченим та не вважає за доцільне застосування обмежувальних заходів.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а оскільки підстав для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, то вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -

Судді: