Справа № 509/3519/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 , від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 111 КК України.

01.10.2024 р. захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_4 заявила відвід судді ОСОБА_3 від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 111 КК України, у зв`язку із виникненням наявністю обставин, що викликають сумнівів у його упередженості.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 року вказана заява про відвід була розподілена в провадження судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із частиною 1 статті 80 КПК, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Також, згідно з частиною 5 статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, передбачено, що суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У пункті 28 рішення від 15 липня 2010 року у справі "Газета Україна-Центр проти України" (заява №16695/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Враховуючи, що мною суддею ОСОБА_5 , 28 серпня 2024 року заявлено самовідвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000128 від 08.02.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, з підстав існування в матеріалах справи окремої ухвали ОАС від 07.08.2024 р. відносно головуючого судді, з мотивами якої не згоден суддя, враховуючи, що у її мотивувальній частині не розкрита суть ненормативної лексики застосованої суддею у змісті оскаржуваної ухвали, а також, беручи до уваги попередні відводи судді з боку обвинуваченого та його захисника, що може викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 , а тому суддя заявляє самовідвід.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід судді ОСОБА_5 від розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 , від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 111 КК України та передати вказані матеріали до канцелярії суду для її повторного автоматизованого перерозподілу в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5