Справа № 302/551/24
Провадження № 1-кп/302/94/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2024смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, який має професійну-технічну освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, пенсіонера, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2024 року, близько о 09-15 год., ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , діючи умисно, безпричинно, нехтуючи правилами суспільної моралі, із застосуванням жорстоких методів, з метою заподіяння травм, використовуючи в якості знаряддя злочину власну мисливську гладкоствольну рушницю ИЖ-43 калібром 2/12, здійснив постріл по безпритульній тварині собаці, що призвело до її загибелі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію інкримінованого злочину не оспорює та суду пояснив, що 11.03.2024 року, вранці близько о 09-00 годині за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 він побачив безпритульну собаку, яка неодноразово поїдала курей з його подвір`я. Та в той день 11.03.2024 вказана собака також згризла його курей, які знаходилися за огорожею його дворогосподарства. Тоді він пішов у будинок, взяв мисливську рушницю та здійснив один постріл у цю собаку ,після чого та впала на землю та померла, а він повернувся всередину будинку. Через деякий час він взяв мішок та поклав туди тіло собаки, яке в подальшому вивіз у лісосмугу, та викинув на відстані близько кілометра від його будинку. Вину визнає повністю та вказує, що у вчиненому розкаюється. З фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті він згідний. Запевнив суд, що належні висновки для себе він зробив та подібного більше не повториться. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.299 КК України як: жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, у тому числі безпритульною твариною, вчинене умисно, що призвело до загибелі тварини.

Згідно практики Європейський Суд з прав людини, останнім наголошується, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v.Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже суд, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів,передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, прийшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, а саме, жорстокого поводження з твариною, а саме собакою, у тому числі безпритульною твариною, яка відноситься до хребетних, вчинене умисно, що призвело до загибелі тварини.

Відповідно до положень Закону України «Про тваринний світ», тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» /далі Закон/, домашніми тваринами є - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі.

Згідно положень Закону жорстоким поводженням з тваринами визнається знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, у тому числі спричинило тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах: жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині; заборона жорстоких методів умертвіння тварин; відповідальність за жорстоке поводження з тваринами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте вчинив кримінальне правопорушення (злочин) проти громадського порядку та моральності та яке відноситься, відповідно до положень ст.12 КК України, до категорії нетяжких злочинів.

Разом з тим, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, в ході судового розгляду справи активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Статтею 66 КК України визначено обставини, які пом`якшують покарання при його призначенні, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, щире каяття це неформальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. (постанова ВСУ від 15.11.2021 справа №199/6365/19, постанова ВСУ від 27.04.2021 справа №520/16394/16-к)

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно положень ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його віку, матеріального та сімейного стану, та стану його здоровя, та приймаючи те, що на теперішній час ОСОБА_4 є пенсіонером, не працює,особою непрацездатного віку, має постійне джерело прибутку та регулярний дохід у виді пенсії, обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується позитивно, доброзичливий, працьовитий, користується повагою та авторитетом серед громадськості села та молоді, із сусідами підтримує дружні стосунки, що вбачається з характеристики виконкому Пилипецької сільської ради № 350 від 13.03.2024 року. З урахуванням сімейного та матеріального стану, тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його похилий вік, який є особою непрацездатного віку, тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства та знаходить достатні підстави для застосування до обвинуваченому положень ст.75 КК України та звільнення його від покарання протягом випробувального строку мінімальної тривалості.

Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

Згідно приписів ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та в інших випадках.

Таким чином, відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України, враховуючи наявність підстав для призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з ізоляцією його від суспільства, відсутність цивільних позовів у даному кримінальному провадженні, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2024 року на гладкоствольну мисливську рушницю НОМЕР_1 калібром 2/12; дозвіл № НОМЕР_2 на право зберігання, носіння зброї НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; картонну коробку з мисливськими патронами Rio Game Load 36 FW NEW 12/70 (4/0) 36 г., б/к., в кількості 18 штук; полімерний мішок чорного кольору, вилучені в ході огляду місця події.

Крім того, суд зазначає про те, що при призначенні обвинуваченому основного покарання за вчинення злочину, передбаченого за ч.1 ст.299 КК України, застосування додаткового покарання - як конфіскація тварини є недоречним, оскільки за правилами ч.1 ст.59 КК України, відповідно до якої покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. З огляду на ту обставину, що предмет даного злочину не належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_4 , відсутні і підстави для застосування такого додаткового виду покарання у виді конфіскації тварини.

Отже, враховуючи те, що тварина (собака) внаслідок вчиненого ОСОБА_4 злочину загинула, а тому суд не вбачає підстав для її конфіскації.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадежнні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: гладкоствольну мисливську рушницю НОМЕР_1 калібром 2/12, мисливські патрони Rio Game Load в кількості 18 штук, передані на зберігання до кімнати схову речових доказів ВП №2 Хустського РУП, які є власністю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне конфіскувати в дохід держави; дозвіл № 5/97 на право зберігання, носіння зброї НОМЕР_1 , виданий на ім`я « ОСОБА_4 », та який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає за необхідне повернутися за належністю власнику ОСОБА_4 ; полімерний мішок чорного кольору, упакований в спецпакет Національної поліції 4513587, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2, суд вважає необхідним знищити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 100, 124, ч.4 ст.174, 366-371, 373-376, 395, 532, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.03.2024 року на майно, а саме: на гладкоствольну мисливську рушницю НОМЕР_1 калібром 2/12; дозвіл № 5/97 на право зберігання, носіння зброї НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; картонну коробку з мисливськими патронами Rio Game Load 36 FW NEW 12/70 (4/0) 36 г., б/к., в кількості 18 (вісімнадцяти) штук; полімерний мішок чорного кольору - скасувати.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- гладкоствольну мисливську рушницю ИЖ- 43 № 9703293 калібром 2/12, передану на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, згідно квитанції № 63 (книга обліку № 588) - конфіскувати в дохід держави;

- мисливські патрони Rio Game Load 36 FW NEW 12/70 (4/0) 36 г., б/к., в кількості 18 (вісімнадцяти) штук, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, згідно квитанції № 64 (книга обліку № 588) - конфіскувати в дохід держави;

- дозвіл № 5/97 на право зберігання, носіння зброї НОМЕР_1 , виданий на ім`я « ОСОБА_4 », та який переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, згідно квитанції № 801 (книга обліку № 590) - повернути за належністю власнику ОСОБА_4 ;

- полімерний мішок чорного кольору, упакований в спецпакет Національної поліції 4513587, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, згідно квитанції № 800 (книга обліку № 590) - знищити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_6