ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2379/24
Провадження №1-кс/477/1025/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

14 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000588 від 05 квітня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою, третьою статті 307 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Миколаївської відділу Миколаївської обласної прокуратури в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000588 від 05 квітня 2024 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 26 вересня 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи транспортного засобу, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській, за матеріалами УБН ГУНП в Миколаївській області про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних речовин групою осіб на території Миколаївської області, 04 квітня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000588 та розпочато досудове розслідування за частиною першою, другою та третьою статті 307 КК України.

Проведеними першочерговими слідчими діями, встановлено, що до вчинення протиправних дій причетні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 , які, діючи за попередньою змовою між собою, вчинили низку заходів, направлених на виготовлення, придбання, перевезення, зберігання та збуту психотропної речовини «амфетамін».

26 вересня 2024 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук транспортного засобу, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час якого було виявлено та вилучено майно: транспортний засіб автомобіль, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.

Оскільки вилучене майно відповідає критеріям означеним у статті 98 КПК України та є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, слідча звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна з метою збереження його як речового доказу.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася. Від прокурора ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна, у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що провадженні слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000588 від 05 квітня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою, другою, третьою статті 307 КК України за фактом вчинення мешканцями міста Миколаєва дій, пов`язаних з придбання, зберіганням та збутом психотропної речовини у особливо великих розмірах.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що непрацюючий ОСОБА_4 , не маючи законних джерел прибутку, всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, а саме - всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, а також всупереч Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (із наступними змінами), якою амфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено (список № 2 таблиці № 2 постанови), достовірно знаючи про те, що обіг прекурсорів на території України обмежений, а збут наркотичних засобів та психотропних речовин - заборонений, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, пересиланням з метою збуту та збутом психотропних речовин.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше червня 2024 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, однак не пізніше 03 червня 2024 року, ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 щодо спільної протиправної діяльності в сфері незаконного обігу психотропних речовин з метою отримання незаконного прибутку.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин 03 червня 2024 року о 10 годині 23 хвилини, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , відповідно до спільно розробленого з останньою злочинного плану, перебуваючи на території лісу в районі села Майдан-Чапельський, Вінницької області за координатами 49.1842460/28598230 розмістив раніше незаконно придбану за невстановлених обставин психотропну речовину амфетамін, масою не менше 31,7763 г. (за відібраними в ході санкціонованої судом негласної слідчої (розшукової) дії зразками) у пакунку, який став таким чином незаконно зберігати в зазначеному місці.

06 червня 2024 року о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території лісу в районі села Майдан-Чапельський, Вінницької області за координатами 49.1842460/28598230 підняла, тим самим придбала, раніше залишений 03 червня 2024 року для неї за вказаними координатами ОСОБА_4 пакунок із психотропною речовиною.

Крім того, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин 17 червня 2024 року об 11 годині 16 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , відповідно до спільно розробленого з останньою злочинного плану, перебуваючи на території лісу в районі села Майдан-Чапельський, Вінницької області за координатами 49.184246, 28.5198.32 повторно розмістив раніше незаконно придбану за невстановлених обставин психотропну речовину амфетамін, масою не менше 22,9022 г. (за відібраними в ході санкціонованої судом негласної слідчої (розшукової) дії зразками) у пакунку, який став таким чином незаконно зберігати в зазначеному місці.

26 вересня 2024 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук транспортного засобу, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час якого було виявлено та вилучено майно: транспортний засіб автомобіль, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.

Цього ж дня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру за частиною третьою статті 307 КК України.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання про арешт майна, в ході проведення санкціонованого обшуку належного підозрюваному транспортного засобу автомобіля, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено вказаний транспортний засіб з ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 26 вересня 2024 року, майно, вилучене цього ж дня в ході обшуку транспортного засобу, який перебував у володінні ОСОБА_4 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000588 від 05 квітня 2024 року.

З метою збереження речових доказів, слідча ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбання та збутом наркотичних речовин групою осіб, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

У свою чергу зі змісту клопотання, та доданих до нього матеріалів, зокрема протоколу обшуку від 26 березня 2024 року вбачається, що під час обшуку транспортного засобу автомобіля, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 слідчим не віднайдена жодного доказу, на відшукання яких було надано дозвіл ухвалою слідчого судді, після чого вилучено сам транспортний засіб.

При цьому, звертаючись із цим клопотанням слідча ОСОБА_3 просила накласти арешт на вилучене майно, виключно з метою збереження речових доказів, посилаючись на відповідність вилученого майна ознакам, визначених статтею 98 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя вважає неналежними доводи слідчого у цій частині клопотання, так як ним не наведено підстав та обставин вважати вказане вище вилучене майно речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Так, слідчим у поданому клопотанні не зазначено яким чином транспортний засіб автомобіль, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 відноситься до кримінального провадження, які сліди зберіг на собі, чи є вказаний транспортний засобом, або предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

За змістом долученого протоколу обшуку від 26 вересня 2024 року вбачається, що під час проведення слідчої дії, дозвіл на яку надано слідчим суддею, а саме проведення обшуку транспортного засобу, у салоні, багажному відділенні не знайдено ні речей ні документів, що зазначені в ухвалі слідчого судді. Не містить протокол обшуку і відомостей про наявність чи хоча б ймовірну наявність у транспортному засобі слідів вчиненого правопорушення, якими, з огляду на характер кримінального правопорушення, могли б бути будь-які рідини, порошкоподібні речовини тощо, що могло б підтвердити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадження.

Матеріали поданого клопотання не містять відомостей та належних підстав, вважати вилучені речі засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення, слідчим не наведено які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати вилучене майно, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна з метою його збереження як речового доказу, через його невідповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Підстав вважати, що вказане майно могло бути здобуто незаконним шляхом, що могло мати своїм наслідком застосування до нього спеціальної конфіскації слідчим не наведено.

З огляду на викладене, оскільки за загальним правилом, визначеним частиною третьою статті 132 КПК України, застосування заходу забезпечення кримінального провадження можливе лише тільки коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлося в клопотанні сторони обвинувачення, а накладення арешту, без з`ясування вище вказаних обставини може бути надмірним тягарем та перешкоджати реалізації підозрюваним та членами його родини гарантованих Конституцією України прав, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна не обґрунтовано належним чином.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

З урахуванням вищевикладеного доводи клопотання про необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна для запобігання його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також те, що таке майно відповідає зазначеним у частині другій статті 167 КПК України критеріям, слідчий суддя відхиляє як такі, що не підтвердженні належними доказами й спростовуються матеріалами судового провадження.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує вимоги статті 26 КПК України, зокрема, і те, що органом досудового розслідування жодних клопотань щодо приєднання доказів до та під час розгляду не подавалося.

Керуючись статтями 170-173, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000588 від 05 квітня 2024 року про арешт майна, що було вилучено 26 вересня 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи транспортного засобу, марки «Infiniti QX60» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 з метою забезпечення його збереження як речового доказу відмовити.

Роз`яснити слідчому та прокурору у цьому кримінальному провадженні, що за приписами частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8