Справа № 211/273/24
Провадження № 1-кс/211/1607/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження № 0000001 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, яке погоджено прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході обшуку, а саме автомобіль марки «MAZDA CX-3» ДНЗ НОМЕР_1 .

Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , звернулася до суду із заявою про розгляд клопотання без її участі, у задоволенні клопотання просить відмовити через його безпідставність та необгрунтованість.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно клопотання, наразі слідством здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000001 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України.

07.08.2024 в період часу з 08:55 до 09:46 було проведено обшук в транспортному засобі марки «MAZDA CX-3» ДНЗ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в ході якого вказаний транспортний засіб було вилучено та по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом, тому слідчий у клопотанні з метою збереження речового доказу, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження просив накласти арешт.

Як визначено ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїст.170 цього Кодексу.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно дост.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст..41 Конституції України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Слідчий суддя вирішуючи питання про арешт транспортного засобу автомобіля «MAZDA CX-3» ДНЗ НОМЕР_1 , згідно ст. 173 КПК України враховує зазначені в клопотанні підстави для арешту, наслідки арешту цього майна для власника ОСОБА_6 , яка не є особою якій повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України, що також виключає можливість накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Цивільні позови до ОСОБА_6 в провадженні відсутні, що також виключає арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди.

Крім того за результатами проведеного обшуку в даному автомобілі жодних речей або документів, які можуть мати значення для кримінального провадження слідчим не виявлено, жодної слідової інформації не зафіксовано, що підтверджується протоколом обшуку від 07.08.2024 р.

Клопотання слідчого не містить даних про те, яким чином, з урахуванням попередньої кваліфікації злочину, транспортний засіб використовувався як знаряддя злочину, які сліди кримінального правопорушення або які ознаки вчиненого правопорушення він містить на собі, для проведення яких конкретно слідчих дій цей автомобіль має значення.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що слідчим в клопотанні не доведено наявність будь-яких підстав вважати, що вилучений під час обшуку вищевказаний автомобіль може бути використаний як докази певного факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, останній не відповідає критеріям, що передбачені ст.98 КПК України.

Також слідчим не обгрунтовано яким чином незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Слід також зазначити, що накладення арешту на майно у даному випадку може призвести до незаконного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися майно м, що є неприпустимим.

А відтак, враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для арешту вказаного автомобіля відсутні. А тому в задоволенні клопотання слідчий суддя відмовляє.

На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами ст.ст. 170-173, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження № 0000001 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України про арешт майна - відмовити.

Майно: транспортний засіб автомобіль марки «MAZDA CX-3» ДНЗ НОМЕР_1

повернути власнику ОСОБА_6 , негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1