Справа № 487/8229/23
Провадження № 1-кс/487/4742/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001902 про зміну запобіжного заходу

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 до Заводського районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу .

В обгрунтування клопотання захисник зазначив, що Слідчим управлінням ГУ НП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2023 за №0001902, за підозрою, у тому числі ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

23.04.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 затримано в порядку п.2 ч.1 ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.07.2024 підозрюваній ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.09.2024.

Підставою для зміни запобіжного заходу є наявність нових обставин, які не були прийняти до уваги слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, це зокрема фактичний стан здоров`я ОСОБА_4 , який погіршується на фоні аномальної температури повітря та встановлених хронічних захворювань.

Так, підозрювана ОСОБА_4 є людиною похилого віку, яка має ряд хронічних захворювань: гіпертонична хвороба 111 ступеня, дисліпідемія, гіперхолестеринемія, потребує постійного прийому медичних препаратів, та нагляду сімейного лікаря.

Разом з цим, підозрювана утримується у Миколаївському слідчому ізоляторі тривалий час, без надання належної медичної допомоги.

19.07.2024 під час розгляду у суді клопотання про продовження строку тримання під вартою у підозрюваної ОСОБА_4 різко погіршився стан здоров`я, в зв`язку з чим була викликана швидка медична допомога, однак 22.07.2024 лікар терапевтичного відділення виписав останню не враховуючи її реальний стан здоров`я.

Зазначені обставини стали підставою для звернення 24.07.2024 до начальника філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській області зі скаргою на неналежне надання медичної допомоги арештованій.

Отже, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 є хронічно хворою людиною похилого віку, з тяжким перебігом хвороби, та стан її здоров`я в умовах утримання у СІЗО значно погіршився, в зв`язку з обмеженням в отриманні належної медичної допомоги, подальше утримання підозрюваної під вартою буде грубим порушенням її прав на якісну медичну допомогу і безпеку закріплену в Європейській хартії прав пацієнтів, Конституції України.

Враховуючи викладене, захисник просить змінити запобіжний захід обраний підозрюваній ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт в певний період часу, вважаючи що зазначений запобіжний захід у повній мірі забезпечить належне виконання підозрюваною покладених обов`язків передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час значно зменшились.

Встановити домашній арешт в певний період часу, захисник просить за адресою: АДРЕСА_1 , зазначаючи, що в зв`язку з постійними обстрілами м.Херсон, близькі та родичі ОСОБА_4 виїхали до м.Одеси, на підтвердження чого надано Договір Оренди житлового приміщення від 16.08.2024, укладений між орендодавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який підтверджує право на користування підозрюваною вказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, підтвердив доводи викладені в ньому та просив клопотання задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила позицію захисника та просила задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання захисника, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необгрунтованість. Зазначав, що усі доводи сторони захисту вже були предметом неодноразового розгляду судами першої та апеляційної інстанції. При цьому, прокурор наголошував на тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 , можливості її перебування у Слідчому ізоляторі, оскільки порушення прав на надання медичної допомоги ОСОБА_4 не встановлено. Стверджував, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУ НП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2023 за №0001902, за підозрою, у тому числі ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

23.04.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 затримано в порядку п.2 ч.1 ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

19.07.2024 слідчим суддею Заводського районного суду м.Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001902 від 19.10.2023 до шести місяців, а саме до 23.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.07.2024 продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 19.09.2024 (включно).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно із ч. 4 цієї статті таке клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У клопотанні захисник просить змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт, посилаючись на значне погіршення стану здоров`я підозрюваної, що призводить до неможливості її утримання в умовах слідчого ізолятора без надання належної медичної допомоги.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчим суддею встановлено, що Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Під час застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою Миколаївським апеляційним судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно наданих захисником медичних довідок, підозрювана ОСОБА_4 має ряд тяжких хронічних захворювань, зокрема: гіпертонична хвороба 111 ступеня, дисліпідемія, гіперхолестеринемія, потребує нагляду сімейного лікаря, постійного прийому ліків, дієти.

Згідно Виписного епікризу ( Історія хвороби № 6031/1338) ОСОБА_4 в зв`язку із погіршенням стану здоров`я 19.07.2024 була госпіталізована до ЛШМД, де перебувала у стаціонарі з 19.07.2024 по 22.07.2024.

24.07.2024 захисником ОСОБА_4 була подана скарга до начальника філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській області на катування та нелюдське поводження із людиною, яка утримується під вартою .

Відповідно до листа начальника філії ДУ "Центр охорони здоров`я Державної Кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях ОСОБА_8 , за результатами розгляду скарги захисника ОСОБА_4 , фактів неналежного поводження та не надання належної медичної допомоги ОСОБА_4 фахівцями Миколаївської міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях не виявлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява № 30628/02).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Статтею 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено обов`язки адміністрації місць попереднього ув`язнення, зокрема, обов`язок забезпечення належної охорони та режиму тримання осіб, взятих під варту.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» основними вимогами режиму в місцях попереднього ув`язнення є ізоляція осіб, взятих під варту,постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону. Так, відповідно до ч. 2 ст. 11 Конституції України, забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покарання, вдаватись до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

В рішенні Європейського суду з прав людини справа «Ошурко проти України» суд посилався на основоположні принципи, які він встановив у своїй практиці стосовно нагляду за особою, яку позбавлено свободи.

Згідно з практикою Суду, порушення статті 3 Конвенції не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути у зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення у справі «Мельник проти України»). Хоча статтю 3 Конвенції не можна тлумачити так, ніби вона покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона все ж зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення у справі «Рівьєр проти Франції».

Однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя також приймає до уваги справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Отже, враховуючи похилий вік підозрюваної ОСОБА_4 , наявність у неї ряду тяжких хронічних захворювань, які на даний час загострилися, що призвело до значного погіршення стану здоров`я, (підтверджених наявними медичними документами), слідчий суддя приходить до переконання, що подальше перебування підозрюваної ОСОБА_4 під вартою є грубим порушенням ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли інтереси правосуддя не потребують подальшого безальтернативного тримання під вартою обвинуваченої.

Крім того, слідчий суддя враховую, що відповідно до "Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерство охорони здоров`я 15.08.2014, до Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбуття покарання (п8) віднесено : Хвороби органів кровообігу. Усі хвороби серця з хронічною серцевою недостатністю (СН) 11Б-111стадії.

Таким чином, наявні у підозрюваної ОСОБА_4 , документально підтверджені хвороби, є підставою для звільнення від відбуття покарання, у разі визнання її винною у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, стадії досудового розслідування, а саме його завершення, слідчий суддя, з метою недопущення порушення прав підозрюваної ОСОБА_4 , гарантованих національним законодовством та нормами міжнародного права, вважає необхідним змінити останній запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період часу.

Крім того, на переконання слідчого судді, Лист начальника філії ДУ "Центр охорони здоров`я Державної Кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях ОСОБА_8 , щодо не встановлення фактів неналежного надання медичної допомоги ОСОБА_4 , об`єктивно не спростовує факту, що подальше перебування підозрюваної під вартою можливе без спричинення невідворотної шкоди для її здоров`я.

Таким чином враховуючи похилий вік підозрюваної, наявність тяжких хронічних захворювань, погіршення стану здоров`я, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, відсутністю факту порушення у минулому умов запобіжного заходу, тривалість досудового розслідування, слідчий суддя вважає необхідним змінити запобіжний захід підозрюваній з тримання під вартою на домашній арешт в певний період часу за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-179, 182, 193, 194, 196, 201, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити підозрюваній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був обраний згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001902 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 23.10.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з м.Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - домашній арешт в певний період доби встановлюється до 23.10.2024 (включно).

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст. 202 КПК України негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 10.09.2024 о 15.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1