ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5315/22 Номер провадження 11-кп/814/628/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участі прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000494 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каленики Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

15.05.2017 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 27.02.2018 умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 11 днів,

засуджено за ч.1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора задоволено та стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради 15324,87 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 .

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

30.04.2022 приблизно о 17.10 год обвинувачений ОСОБА_10 перебуваючи АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, наніс потерпілому ОСОБА_12 два удари ножем, зокрема в грудну клітину зліва та в праву частину попереду, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин грудної клітини зліва, яка проникає в плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені і з розвитком лівобічного гемопневматораксу, геморалогічного шоку, а також ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді рани м`яких тканин поперекової ділянки справа з пересіченням косих м`язів живота, поперечного м`язу і м`язу випрямлювача спини.

На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_10 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд недостатньо врахував пояснення обвинуваченого, який вказував, що він потерпілому наніс декілька ударів кулаком в тулуб, після чого ОСОБА_13 відтягнув його від потерпілого та сам завдав декілька ударів. Після цього потерпілий побіг по провулку.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.04.2022 ніж було виявлено на перехожій частині, на землі, де проходить велика кількість людей. На ножі була виявлена кров, яка може походити як від ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_10 . Проте відбитки пальців рук не встановлювалися, не проводилася судово-криміналістична експертизи чи може ніж бути колюче-ріжучим предметом внаслідок його застосування. Не встановлено, що саме цей ніж був у руках обвинуваченого. Сліди крові потерпілого були виявлені не на місці нанесення ударів ОСОБА_10 , а далі по вулиці, а враховуючи висновки експерта, що потерпілий не міг самостійно рухатися після отриманих ушкоджень, необхідно зробити висновок, що ножові поранення потерпілий отримав пізніше.

При цьому суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик понятих які були на місці огляду та експерта в судове засідання.

Під час події потерпілий був у тяжкому стані алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів правильність сприйняття ним події, має часткові провали пам`яті. Вказує про нанесення йому трьох, а не двох ножових поранень, що ставить під сумнів його пояснення.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не були свідками події, а знають про неї від свідка ОСОБА_13 . Суд не звернув увагу на клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_13 з метою встановлення особи, яка була свідком події разом із ОСОБА_13 . Не допитано свідка ОСОБА_15 .

Самі по собі висновки експертів не доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні злочину.

Вважає, що суд надав неправильний висновок показанням свідка ОСОБА_14 щодо відсутності конфлікту між ним та ОСОБА_12 .

При цьому обвинувачений висловив недовіру прокурору та судді, проте у задоволенні його заяв про відвід судом було відмовлено.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій за ч.1 ст. 121 КК України, є правильним, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та отримали належну оцінку.

Доводи обвинуваченого та захисника про недоведеність вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення спростовується наявними доказами.

Як вбачається з показань обвинуваченого наданих суду першої інстанції, він 30.04.2022 приблизно о 17.10 год. прийшовши в домогосподарство ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за адресою АДРЕСА_2 , дізнався, що потерпілий ображав ОСОБА_15 та висловлював погрози. Оскільки він з повагою відносився до цієї сім`ї, вирішив помститися ОСОБА_12 за його дії. З цією метою він вийшов з вказаного домогосподарства, пішов за потерпілим та наздогнавши, наніс йому удари кулаком в ділянку правої частини грудної клітки ззаду, від чого той впав на землю обличчям догори. Після цього він сів на нього зверху та наніс йому ще декілька ударів кулаками і попередив, щоб подібного по відношенню до сім`ї Причини той більше не вчиняв. Його дії припинив ОСОБА_13 , який скинув його з потерпілого та сам почав наносити ОСОБА_12 тілесні ушкодження і щось говорити нерозбірливо. Поки він сам піднімався із землі побачив, що потерплий піднявся та пішов, а куди дівся ОСОБА_13 він не помітив.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_12 30 квітня 2022 року приблизно о 15 - 16 години, він прийшов до ОСОБА_15 , здав його сину ОСОБА_14 макулатуру, після цього на подвір`ї вказаного будинку вживав алкогольні напої з ОСОБА_15 . В цей час зайшов ОСОБА_10 , який перебував в стані сп`яніння. Між ним, потерпілим, та ОСОБА_15 виник словесний конфлікт, після чого останній попросив його вийти з двору. ОСОБА_10 був присутнім під час конфлікту та все чув. Після вказаного він вийшов з подвір`я ОСОБА_15 та пройшовши близько десяти метрів від двору, почув як його позвав ОСОБА_10 , на що він обернувся. В цей час обвинувачений без будь-якого попередження чи приводу наніс йому один удар ножем в ділянку лівої половини грудної клітки, щось сказавши при цьому. Він намагався втекти, але обвинувачений погнався за ним та наніс ще один удар ножем в ділянку правої частини попереку, після чого він впав на землю. Крім цього вказує, що відчув ще один удар.

Такі показання ОСОБА_12 були відтворені під час слідчого експерименту 07.06.2022 за його участю.

Нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому підтвердив суду першої інстанції і свідок ОСОБА_13 , який бачив, як ОСОБА_12 вийшов з двору домоволодіння ОСОБА_15 , а потім почав бігти, оскільки за ним гнався ОСОБА_10 . При цьому бачив, як ОСОБА_10 наздогнав потерпілого, наніс ОСОБА_12 удар ножем в лівий бік. Коли прийшов ОСОБА_10 при ньому був ніж, на якому були сліди крові, та ОСОБА_10 сказав, що він «кончив» потерпілого. Підійшовши до потерпілого, який лежав на землі, свідок бачив два колото-різані поранення: в ділянці лівої лопатки та правого нижнього боку тулубу, з яких текла кров.

Свідок ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_10 як особу, яка 30.04.2022 о 17.00 год. спричинила ножові поранення ОСОБА_12 .

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 обвинувачений показав на місці події, як він наносив удари потерпілому удари, в які частини тіла та їх кількість, зокрема зазначає про спричинення удару в область лівої частини грудної клітини, а потім ще три удари правою та лівою руками. При цьому зазначав, що удари ним наносилися кулаками.

З огляду на вказане, сам факт події, а також нанесення потерпілому тілесних ушкоджень 30.04.2022 ОСОБА_10 не заперечує.

Відповідно до висновку експерта № 427 у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани м`яких тканин грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені і з розвитком лівобічного гемопневматораксу, геморалогічного шоку, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя; рани м`яких тканин поперекової ділянки справа з пересіченням косих м`язів живота, поперечного м`язу і м`язу випрямлювача спини, кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, від двократної дії травмуючого фактору.

Враховуючи анатомічну локалізацію та морфологічну характеристику вказаних ушкоджень, в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 міг знаходитись як в вертикальному положенні, або близькому до нього (сидячи), так і в горизонтальному положенні та задньою частиною тулуба до нападника.

Дані тілесні ушкодження не характерні для утворення при самозахисті.

Враховуючи тяжкість травми і стан потерпілого ОСОБА_12 , останній, після отримання ним даних тілесних ушкоджень не міг самостійно пересуватись.

Відповідно до додаткового висновку експерта № 630 показання потерпілого ОСОБА_12 , надані ним 07 червня 2022 року, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи в пунктах давності і механізму та частково протирічать в пунктах анатомічної локалізації і кількості встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , зокрема, в ході викладеного потерпілий розповів про нанесення йому тілесного ушкодження «удар в область лівої половини грудної клітки», але згідно представленої на судово-медичну експертизу документації у останнього мали місце тільки два поранення: «Locus morbi: при огляді в ділянці лівої підлопаткової ділянки та поперекової ділянки та поперекової ділянки наявні колото-різані рани»; «St localis: в ділянці кута лівої лопатки в проекції у ІІ міжребер`я рана 3х2 см з рівними краями, кровоточить. При ревізії рани, проникає в плевральну порожнину. В ділянці попереку справа рана 5х3 см з рівними краями, проникає до поперекових хребців без наявного проникнення в черевну порожнину. Пересічені косі м`язи живота, поперечний м`яз і м`яз випрямлювач спини».

Оскільки у потерпілого крім ножових поранень не встановлені інші будь-які тілесні ушкодження, тому твердження ОСОБА_10 про те, що після нанесення ним ударів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 також завдавав потерпілому ударів, не відповідають висновку експерта та наявним доказам. Не підтверджує такі показання обвинуваченого і сам потерпілий.

Доводи потерпілого про спричинення йому трьох ножових поранень не відповідають дійсності та спростовуються висновком експерта. Враховуючи те, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що після події було проведено оперативне втручання лікарів, можна зробити висновок, що ОСОБА_12 міг неправильно сприйняти обставини події, про що зазначив і суд першої інстанції. Більше того, з тверджень обвинуваченого вбачається, що він спричинив потерпілому кілька ударів, а також потерпілий зазначав, що після другого удару він впав. Всі ці вказані обставини могли вплинути на сприйняття події потерпілим. Проте помилкові пояснення потерпілого щодо кількості ударів не спростовують саму подію.

Доводи сторони захисту про те, що сліди крові потерпілого були виявлені не на місці спричинення ушкоджень, а далі, є безпідставними.

Дійсно, у висновку експерта зазначено, що потерпілий після отриманих ушкоджень не міг самостійно пересуватися, проте сам потерпілий у своїх показаннях зазначає, що після отримання першого удару, він відійшов, а точніше намагався втекти від обвинуваченого, а впав він уже після другого удару, після чого залишився лежати на місці та просив про допомогу.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_10 завдав удари ОСОБА_12 поблизу домоволодіння ОСОБА_15 , за адресою АДРЕСА_2 , з протоколу огляду місця події від 30.04.2022 вбачається, що ніж, на якому були виявлені сліди РБК знайдений поблизу будинку АДРЕСА_3 , а сліди РБК на асфальті неподалік будинку

АДРЕСА_4 з показань як потерпілого, так і обвинуваченого, а також протоколу огляду місця події вбачається, що подія сталася по АДРЕСА_5 , тобто на одному відрізку ділянки місцевості, впродовж короткого проміжку часу та динамічного розвитку подій, про що також зазначав свідок ОСОБА_13 .

При цьому колегія суддів звертає увагу на показання учасників події, які вказували, що вони переміщалися по АДРЕСА_2 , а експертом не було зазначено після якого саме удару потерпілий не міг самостійно рухатися. З матеріалів провадження судом встановлено, що після отримання другого удару потерпілий залишався на місці, у зв`язку з чим йому було викликано швидку медичну допомогу.

Оскільки свідок ОСОБА_13 помер, суд позбавлений можливості перевірити його показання під час апеляційного розгляду. При цьому колегія суддів звертає увагу, що вказаний свідок був допитаний судом першої інстанції. Під час допиту судом він був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та обвинувачений не зазначає про неприязні стосунки зі свідком, а також те, що свідок міг його оговорити, тому підстав недовіряти показанням ОСОБА_13 , наданих місцевому суду, немає.

Щодо допиту свідка ОСОБА_15 необхідно зазначити, що вказаний свідок очевидцем події не був, з чим погоджується сторона захисту, та відповідно він не володіє інформацію про обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

У своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знають обставини правопорушення зі слів свідка ОСОБА_13 , який був допитаний судом першої інстанції.

Щодо доводів захисника про те, що кров, виявлена на місці події та на ножі, відповідно до висновку експерта могла походити як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_12 , необхідно зазначити, що будь-яких поранень у ОСОБА_10 виявлено не було та про це не зазначають і обвинувачений із захисником. Натомість у потерпілого виявлені поранення, які утворилися від дії колото ріжучого предмету, яким міг бути виявлений на місці події ніж.

Відсутність відбитків пальців рук обвинуваченого на ножі не спростовує факту нанесення ОСОБА_10 поранень потерпілому в присутності очевидця. Про те, що потерпілий отримав ножові поранення від дій обвинуваченого вказує і потерпілий, і свідок.

Крім цього, захисник в апеляційній скарзі помилково зазначає про відсутність конфлікту між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , оскільки потерпілий, свідок ОСОБА_13 , а також сам обвинувачений у своїх показаннях вказували про наявність конфлікту між ОСОБА_15 та ОСОБА_12 .

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_10 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння є правильними.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано належну оцінку.

З огляду на вказане, суд правильно критично оцінив показання обвинуваченого про недоведеність його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до положень ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за умисні тяжкі злочини, відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Враховано поведінку обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення та після, його ставлення до вчиненого.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 після вчинення кримінального правопорушення не надав та не намагався надати допомогу потерпілому, переховувався від слідства, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, свою вину за вчинення кримінального правопорушення намагався перекласти на іншу особу.

Тому суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене ОСОБА_10 покарання в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо заявлених відводів судді місцевого суду та прокурору, необхідно зазначити, що під час судового провадження у задоволенні заяв обвинуваченого про відводи судом відмовлено, так як не встановлено будь-яких підстав, передбачених ст. 75 та ст. 77 КПК України, відповідно, для задоволення заяв обвинуваченого.

Не наводить захисник обґрунтованих підстав для відводів прокурора та судді місцевого суду і під час апеляційного розгляду, з поданих заяв та наданих показань вбачається, що обвинувачений фактично не погоджується з ухваленими рішеннями судді та позицією прокурора у даному провадженні.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2023 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4