УХВАЛА

про повернення скарги

28.10.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою заявника ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_3 , яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга заявника ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу з дислокацією в м.Одесі ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_3 , яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк, із додатками.

Зі скарги заявника ОСОБА_2 вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 20.08.2024 була скасована постанова слідчого ОСОБА_3 від 05.08.2024 про відмову у визнання ОСОБА_2 потерпілим в рамках кримінального провадження №0000193 від 01.06.2023. Цією ж ухвалою слідчого судді зобов`язано уповноваженого слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про визнання його потерпілим відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

12.10.2024 ОСОБА_2 на підставі названого судового рішення направив слідчому клопотання про вирішення питання про визнання його потерпілим, вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого, долучення до матеріалів кримінального провадження цивільного позову тощо.

Разом з тим слідчий ОСОБА_3 на момент звернення ОСОБА_2 зі скаргою до слідчого судді не здійснила жодних дій, які вона повинна була вчинити відповідно до вимог ст.220 КПК України.

Отже, заявник ОСОБА_2 , фактично не набувши у встановленому порядку статусу потерпілого оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк.

В порядку ст.220 КПК України слідчий, у даному випадку, зобов`язаний розглянути клопотання потерпілого чи його представника.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відтак, заявник ОСОБА_2 , не маючи статусу потерпілого у кримінальному провадженні, не набув права оскаржувати бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Виходячи також з правового висновку Об`єднаної палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 21 травня 2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 646/3986/19, у випадку, коли нормами КПК, якими регламентовано загальні правила застосування норм КПК, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо клопотання не підлягає розгляду в цьому суді, то останнє може бути вирішено через застосування ч.6 ст.9 КПК України та положень засади диспозитивності, зокрема, ч.3 ст.26 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, вирішує лише ті питання, що не тільки винесені на його розгляд сторонами, але й віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Відповідно до ч.6 ст.304 КПК України ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.304, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути скаргу заявнику ОСОБА_2 разом з додатками.

Копію ухвали слідчого судді надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1