Провадження № 1-кс/201/4487/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001007, внесеному 09.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001007, внесеному 09.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що в провадженні СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001575, внесеного 11.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої остання перебувала в шлюбі з гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.04.2023 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІ- НОМЕР_1 від 27.04.2023.

В зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5 розпочала процес відкриття спадщини у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . В ході вказаних дій від нотаріуса ОСОБА_7 заявниця дізналася, що до нотаріуса звернулася особа, яка представилася як кредитор померлого, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно договору позики незадовго до смерті надав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США.

31.01.2024 ОСОБА_8 через свого представника адвоката ОСОБА_9 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із позовною заявою про стягнення боргу зі спадкодавців померлого ОСОБА_6 у межах вартості спадкового майна. За вказаним фактом суддею ОСОБА_10 було відкрито справу 201/6679/23, провадження 2/201/320/2024. До вказаного позову було долучено копію договору позики від 10.01.2023, згідно якого ОСОБА_6 прийняв від позикодавця ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США, в якості гарантій забезпечення договору передавши на відповідальне зберігання все без винятку нерухоме майно, яке перебувало у власності ОСОБА_6 .

Згідно показів ОСОБА_5 , її чоловік ніколи не брав такої значної грошової суми, гр. ОСОБА_8 йому не був знайомий.

В ході ознайомлення з матеріалами цивільної справи заявницею було зроблено копії позовної заяви та документів, наданих адвокатом ОСОБА_9 , зокрема копію паспорту ОСОБА_8 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що згідно наявних обліків, гр. ОСОБА_8 паспортом громадянина України не обліковувався. Серія паспорту громадянина України НОМЕР_2 належить іншій особі.

Також встановлено, що в провадженні ІНФОРМАЦІЯ_5 вже перебувала справа 206/5559/23, де заявником виступав ОСОБА_8 стосовно повернення грошових коштів.

Таким чином виникає запитання, окрім іншого, з ким саме укладено договір на представництво у адвоката ОСОБА_9 , та на яких підставах останній надає копії вищевказаних документів до уповноважених установ, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_4 та до нотаріуса.

Таким чином орган досудового розслідування приходить до висновку, що з метою перевірки обставин, викладених в заяві та показах потерпілої, а також з метою проведення судових почеркознавчих досліджень та з`ясування справжності вищевказаного договору позики, а також з`ясування питання з приводу правомірності дій гр. ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_9 , необхідно здійснити тимчасовий доступ до речей та документів.

На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив клопотання розглянути без його участі.

Клопотання розглядається без виклику особи, у володінні якої знаходяться документи на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, оскільки наявні підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, адже вказані документи можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, у т ч. осіб, у який вони знаходяться у розпорядженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Для забезпечення кримінального провадження, з метою досягнення дієвості цього провадження, кримінально процесуальним кодексом, передбачені спеціальні заходи. (ст.131 КПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч.3 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На підставі ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Розглядом клопотання встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001575, внесеного 11.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування було встановлено, що до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої остання перебувала в шлюбі з гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 27.04.2023 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІ- НОМЕР_1 від 27.04.2023. В зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5 розпочала процес відкриття спадщини у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . В ході вказаних дій від нотаріуса ОСОБА_7 заявниця дізналася, що до нотаріуса звернулася особа, яка представилася як кредитор померлого, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно договору позики незадовго до смерті надав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США. 31.01.2024 ОСОБА_8 через свого представника адвоката ОСОБА_9 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із позовною заявою про стягнення боргу зі спадкодавців померлого ОСОБА_6 у межах вартості спадкового майна. За вказаним фактом суддею ОСОБА_10 було відкрито справу 201/6679/23, провадження 2/201/320/2024. До вказаного позову було долучено копію договору позики від 10.01.2023, згідно якого ОСОБА_6 прийняв від позикодавця ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США, в якості гарантій забезпечення договору передавши на відповідальне зберігання все без винятку нерухоме майно, яке перебувало у власності ОСОБА_6 . Згідно показів ОСОБА_5 , її чоловік ніколи не брав такої значної грошової суми, гр. ОСОБА_8 йому не був знайомий. В ході ознайомлення з матеріалами цивільної справи заявницею було зроблено копії позовної заяви та документів, наданих адвокатом ОСОБА_9 , зокрема копію паспорту ОСОБА_8 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході досудового розслідування було встановлено, що згідно наявних обліків, гр. ОСОБА_8 паспортом громадянина України не обліковувався. Серія паспорту громадянина України НОМЕР_2 належить іншій особі. Також встановлено, що в провадженні ІНФОРМАЦІЯ_5 вже перебувала справа 206/5559/23, де заявником виступав ОСОБА_8 стосовно повернення грошових коштів.

Згідно до положень ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

На підставі ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Пунктом 23 Розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20.08.2019 №814, визначено, що вилучення із судової справи оригіналів документів (крім процесуальних, які виготовлені судом) допускається тільки після закінчення провадження у справі. У виняткових випадках, визначених законодавством, вилучення документів з матеріалів судової справи може здійснюватися за резолюцією судді (судді-доповідача), у провадженні якого перебуває судова справа, або голови суду, якщо провадження у справі закінчено, з обов`язковою заміною вилучених матеріалів їх належно засвідченими копіями, про що зазначається у внутрішньому описі справи у графі Примітки.

Згідно частин 1, 2 ст.48 Закону України Про судоустрій та статус суддів, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму ВСУ від 13.06.2007 № 8 Про незалежність судової влади, суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які, знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

Порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження.

Саме тому виїмка матеріалів судової справи або їх окремих частин є винятковою процесуальною дією, яка може бути здійснена лише у тому випадку, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, тому застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасового доступу до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду апеляційної інстанції, та розгляд яких не завершений, не може бути виправданий потребами досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

При цьому ч. 5 ст. 132 КПК України прямо передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором. При цьому ч. 2 ст. 160 КПК України передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, відповідно до якої у клопотанні зазначається: значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні (п. 5) та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п.6).

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже інформація, доступ до якої просить слідчий є інформацією, яка захищена законом, а тому і доступ до неї має бути належним чином мотивований, а необхідність у ньому має стверджуватись належними доказами.

Разом із тим, досліджуючи вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до переконання, що вимоги норм КПК України слідчим виконані не були.

Слідчий просить надати йому доступ до матеріалів судової справи, відомостей про завершення розгляду якої слідчому судді не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Між тим, дослідивши клопотання, а також, матеріали долучені до клопотання слідчий суддя вважає, що належним чином не мотивовано необхідність отримання доступу до вказаної інформації, не зазначено, яке саме значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні мають документи та інформація, доступ до яких просить надати слідчий та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у цих документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів та інформації.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Окремо необхідно наголосити, що згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом.

У рішенні Ради суддів України № 12 від 04.02.2016 визначено випадки, коли можливо надати доступ до судових справ. Так, порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчій кімнаті або спроби розкриття таємниці постановлення рішення в інший спосіб, витребовування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).

Вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження. Саме тому виїмка матеріалів судової справи або їх окремих частин є винятковою процесуальною дією, яка може бути здійснена лише у тому випадку, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Також з огляду на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, потрібно враховувати, що не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасовий доступ до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, тощо) щодо справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним (рішення у справі не набрало законної сили; справа переглядається в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими обставинами; не вичерпані всі процесуальні можливості оскарження судових рішень).

У разі звернення слідчого за погодженням з прокурором чи прокурора із клопотанням про надання тимчасового доступу до матеріалів справи відповідної судової юрисдикції слідчий суддя вправі надати тимчасовий доступ лише для ознайомлення з матеріалами справи, виготовлення їх копій, виписок. Вилучення матеріалів судових справ не допускається. При цьому, у виняткових випадках для проведення судових експертиз із матеріалів судових справ можуть вилучатися лише оригінали документів, які існують в одному екземплярі або якщо отримати інший екземпляр неможливо, з одночасною заміною вилученого документа його копією.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки слідчому судді не додано достатніх доказів в обґрунтування доводів клопотання, не доведено достатність даних про необхідність надання тимчасового доступу до речей і документів, не наведено достатніх підстав для необхідності надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_7 , до клопотання не додано доказів, які б свідчили про наявність перешкод у отриманні перелічених документів у інший спосіб.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено усіх передбачених ст.132, ч.ч.5-7 ст.163 КПК України, підстав для задоволення внесеного клопотання.

Таким чином, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 159, 162-164,166 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001007, внесеному 09.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1