Провадження №11-кп/801/1076/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001473 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 Кримінального кодексу України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу зі змінами, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2024 стосовно ОСОБА_7 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України за епізодами обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні шахрайства стосовно ФОП « ОСОБА_10 », яке мало місце 25.04.2019, 01.05.2019, 23.05.2019, 27.05.2019, 29.05.2019,05.06.2019, 05.06.2019, 06.06.2019, 13.06.2019, 13.06.2019, 19.06.2019,19.06.2019, 20.06.2019 скасувати, кримінальне провадження в цій частині закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2024 стосовно ОСОБА_9 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність змінити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2024 року клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2019 за № 0001473, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 18 850 грн. 37 коп. залишено без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги прокурора зі змінами мотивовано тим, що 09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту ухвали вбачається, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні шахрайства стосовно ФОП « ОСОБА_10 », яке мало місце 25.04.2019, 01.05.2019, 23.05.2019, 27.05.2019, 29.05.2018, 05.06.2019, 05.06.2019, 06.06.2019, 13.06.2019, 13.06.2019, 19.06.2019, 19.06.2019, 20.06.2019.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960, 50 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (25.04.2019 та 01.05.2019), розмір вартості майна отриманого шляхом обману, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 1921 гривню.

Ураховуючи те, що вартість майна, яким шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_7 становила 25.04.2019 на суму 771,28 грн, 01.05.2019 на суму 1020,23 грн, 23.05.2019 на суму 863,18 грн, 27.05.2019 на суму 927,53 грн, 29.05.2018 на суму 1138,45 грн, 05.06.2019 на суму 1129,95 грн, 05.06.2019 на суму 1129,95 грн, 06.06.2019 на суму 685,16 грн, 13.06.2019 на суму 1082,83 грн, 13.06.2019 на суму 1000,67 грн, 19.06.2019 на суму 1129,95 грн, на суму 1685,13 грн та 20.06.2019 на суму 1023,44 гривень, тобто ці суми менші за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1921 грн, то з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу відносно ОСОБА_7 , дійшов вірного висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте не зазначив конкретну норму закону, яка підлягала застосуванню, а саме п. 2 та 3 ч.1 ст.49 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Разом з тим, судом не конкретизовано дату вчинення кримінального правопорушення, окремо щодо кожної кваліфікації обвинувачення.

Прокурор вказує на те що ОСОБА_7 підлягає звільненню за вчинення епізодів від 23.04.2019 року, від 17.05.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У резолютивній частині ухвали Вінницького міського суду Вінницької області стосовно ОСОБА_7 не вказано кримінально правова норма Закону, на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності щодо кожного окремого кримінального правопорушення.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення в цій частині.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора зі змінами, просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обгрунтованими.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960, 50 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (25.04.2019 та 01.05.2019), розмір вартості майна отриманого шляхом обману, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 1921 гривню.

Як убачається з досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду ФОП « ОСОБА_10 » за епізодами: від 25.04.2019 на суму 771,28 грн, від 01.05.2019 на суму 1020,23 грн, від 23.05.2019 на суму 863,18 грн, від 27.05.2019 на суму 927,53 грн, від 29.05.2019 на суму 1138,45 грн, від 05.06.2019 на суму 1129,95 грн, від 05.06.2019 на суму 1129,95 грн, від 06.06.2019 на суму 685,16 грн, від 13.06.2019 на суму 1082,83 грн, від 13.06.2019 на суму 1000,67 грн, від 19.06.2019 на суму 1129,95 грн, від 19.06.2019 на суму 1685,13 грн від та 20.06.2019 на суму 1023,44 гривень.

Зазначені суми шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України менші за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1921 грн.

З огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі дії обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні шахрайства стосовно ФОП « ОСОБА_10 » за вказаними епізодами не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Відповідно п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння

Враховуючи вищенаведене, кримінальне провадження за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України за епізодами обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені шахрайства стосовно ФОП « ОСОБА_10 », яке мало місце 25.04.2019, 01.05.2019, 23.05.2019, 27.05.2019, 29.05.2019, 05.06.2019, 05.06.2019, 06.06.2019, 13.06.2019, 13.06.2019, 19.06.2019, 19.06.2019, 20.06.2019 підлягає до закриття у зв`язку з набранням чинності закону, який скасовує кримінальну відповідальність за діяння, вчинене особою п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу відносно ОСОБА_7 , дійшов вірного висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте не зазначив конкретну норму закону, яка підлягала застосуванню, а саме п. 2 та 3 ч.1 ст.49 КК України, окремо за кожною статтею обвинувачення.

Окрім цього у зв`язку із змінами в законі про кримінальну відповідальність суд не зазначив редакцію відповідного закону.

Згідно ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу зазначеної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 підлягає звільненню за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України на підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 49 КК України,тобто суд не конкретизував своє рішення щодо кожного кримінального правопрушення..

У резолютивній частині ухвали Вінницького міського суду Вінницької області стосовно ОСОБА_7 не вказано кримінально правова норма Закону, на підставі якої обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності щодо кожного окремого кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 підлягає звільненню за вчинення епізоду від 23.04.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Також ОСОБА_7 підлягає звільненню за вчинення епізоду від 17.05.2019 року, в якому він обвинувачується за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення

Керуючись ст. ст. 405,407,409,413, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задоволити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2024 стосовно ОСОБА_9 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України за епізодами обвинувачення ОСОБА_9 у вчинені шахрайства стосовно ФОП « ОСОБА_10 », яке мало місце 25.04.2019, 01.05.2019, 23.05.2019, 27.05.2019, 29.05.2019, 05.06.2019, 05.06.2019, 06.06.2019, 13.06.2019, 13.06.2019, 19.06.2019, 19.06.2019, 20.06.2019 скасувати, кримінальне провадження в цій частині закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2024 стосовно ОСОБА_9 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність змінити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за епізодами вчинення шахрайських дій 23.04.2019 року, 17.05.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції закону від 14.04.2008) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4