ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5060/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1902/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000684 від 01.05.2024 за частиною 3 статті 307 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів, до 28.09.2024 року, включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби за місцем реєстрації, покласти обов`язки, передбачені пунктами 2-4, 8 частини 5 статті 194 КПК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений, посилаючись на норми КПК України, зазначає, що на даному етапі докази необхідності продовження найбільш суворого запобіжного заходу суду не були надані. Прокурором не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. У зв`язку із наведеним, обвинувачений вважає можливим застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину та покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин, один з яких, відповідно до змісту обвинувального акту, вчинено за попередньою змовою групою осіб. Вказані обставини суттєво підвищують суспільну небезпечність вчиненого та саме внаслідок суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_6 дій, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, чи вчинити інші дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, судовий розгляд ще триває, враховуючи що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні надійшов в провадження суду першої інстанції 29.07.2024. При цьому, відповідно до частини 1 статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Вказані обставини об`єктивно обумовлюють наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_6

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Судом першої інстанції небезпідставно зазначено, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність та продовжують існувати, у зв`язку із чим, з огляду на серйозність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Судом першої інстанції було надано оцінку клопотанню обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, та не встановлено для цього підстав, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. Будь-яких даних, які б свідчили про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання та які були б достатньою гарантією його належної процесуальної поведінки, у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який, суду не надано.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що перевіряючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: