Справа № 944/6614/21
Провадження №1-кп/944/419/24
09.09.2024 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
Обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання про дослідження доказів, яке підтримав у судовому засіданні. Просив відновити (повернутись) до з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами. Звернутись до 7-го прикордонного Карпатського загону (м.Львів) ЗхРУ ДПС України з метою витребування та дослідження в судовому засіданні первинного носія відео-, звукозаписів чи відео реєстраторів (боді-камер) за допомогою яких були виготовленні копії відео-, звукозаписів, які є додатком до протоколу огляду від 26.10.2021. Звернутись до Львівської митниці Державної митної служби України з метою витребування та дослідження в судовому засіданні первинного носія відеозаписів з камер відеоспостереження за допомогою яких були виготовленні копії відеозаписів, які є додатком до протоколу огляду від 26.10.2021. Мотивуючи клопотання тим, що стороною захисту поставлено під сумнів достовірність копій відеозаписів. Так, в ході судового розгляду досліджувались відеозаписи з камер відеоспостережння МАПП «Краківець» та нагрудних камер співробітників прикордонної служби. На думку обвинуваченого не усі відеозаписи долучено до матеріалів справи. Вважає, що на відеофайлах з камер відеоспостереження повинно бути відображено весь маршрут пересування транспортного засобу Volkswagen Passat В7» р.н. НОМЕР_1 по території МПП «Краківець-Корчова» та митного огляду т.з., в тому числі на скануючій системі. В свою чергу, допитані в ході судового розгляду свідки - працівники ДПС України повідомили суду про те, що поглиблений огляд автомобіля переривався, а обвинувачений із боксу поглибленого огляду для проведення «співбесіди» з працівниками ДПС України та поліцейськими. Звернув увагу суду, що долучені відеозаписи не є оригіналами, а лише копіями. Тому обвинувачений неодноразово звертався із клопотанням про витребування оригіналів відеозаписів, однак належної відповіді йому не надано. Більше того, прокурором скеровано до суду клопотання про надання оптичних дисків для надання резервної копії. Тобто вбачається, що сторона обвинувачення в змові з головуючим намагається виготовити резервні копії та долучити до матеріалів справи, як належний доказ.
Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання обвинуваченого.
Прокурори заперечили проти його задоволення за безпідставністю.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
У ході судового провадження, на виконання приписів ст. 349 КПК України, судом було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, у кримінальному провадженні щодо обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 та порядок їх дослідження, серед іншого, дослідження відео файлів на матеріальних носіях, які є додатком до протоколу огляду від 26.10.2021. Також судом будо допитано свідків, заявлених стороною обвинувачення та стороною захисту.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
За принципом диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 26 КПК України).
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в у становлених цим Кодексом випадках,-на потерпілого( ч. 1ст. 92 КПК України).
Частиною 2 ст. 93 КПК України визначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 36 КПК України визначено повноваження прокурора, зокрема, за п. 15 - підтримувати державне обвинувачення в суді у порядку, встановленому цим Кодексом.
Визначення основних термінів Кодексу містить ст. 3 КПК України. Так, за п. 3 ч. 1 зазначеної норми закону державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Приписами ст.84 КПК України, визначено поняття доказів. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані,отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин ,що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості ( п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).
За приписами ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).
Питання щодо надання суду доказів, зібраних стороною обвинувачення, може вирішуватися тільки прокурором, що підтримує державне обвинувачення в суді, тобто тягар доказування обставин кримінального правопорушення поза розумним сумнівом лежить на стороні обвинувачення.
Прокурор, користуючись своїми повноваженнями, визначеними законом, у якості доказів у кримінальному провадженні, клопотав про дослідження протоколу огляду від 26.10.2021 та долучені до нього відеофайли.
Судом досліджено як письмові документи, так і відповідні відеозаписи, дослідження доказів відбулося в присутності сторін кримінального провадження і жоден учасник не був позбавлений можливості надати свої доводи та аргументи з приводу досліджених доказів.
Слід також зазначити, що питання щодо належності доказів не може бути вирішено судом на стадії з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами, оскільки згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У разі, якщо сторона захисту вважає, що слідчим або прокурором перевищено свої повноваження чи допущено підроблення вона не позбавлена права звернутись до відповідного правоохоронного органу, позаяк за такі дії передбачена відповідальність.
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1 ст. 337 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

У цьому зв`язку, з урахуванням вимог ч.1 ст. 94, ч. 1 ст. 370 КПК України, суд, для прийняття відповідного законного,обґрунтованого і вмотивованого процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Також суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, вчинення судом інших процесуальних дій без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 22, 26, 36, 84, 91, 92, 93, 94, 95, 283, 315, 333, 349, 370 КПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про дослідження доказів у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 14.09.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_3

ОСОБА_2