ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1998/24 Справа № 210/3482/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що на початку січня 2011 року ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , переслідуючи корисливу мету направлену на заволодіння чужим майном - належним ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» дизельним паливом, шляхом зловживання службовим становищем, перебуваючи на території підприємства в Дзержинському (Металургійному) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вчинили тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, 08 січня 2011 року, у період зміни з 19.00год. до 07.00год. 09 січня 2011 року, слюсар з ремонту рухомого складу екіпірувальних пунктів і пунктів технічного обслуговування локомотивів ЗЦ №2 ОСОБА_9 , знаходячись на території станції «Шихтова» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Дзержинський (Металургійний) район, вул. Орджонікідзе (Криворіжсталі) буд.№1, у період часу приблизно з 19:00 години до 21:00 години 08 січня 2011 року, діючи за попередньою змовою із заступником начальника ЗЦ №2 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , переслідуючи спільну корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном - належним підприємству дизельним паливом, особисто виконав заправку останнього в кількості 4 601кг (5400л) в паливний бак тепловоза ТЕМ-2УМ №970, який перебував під керуванням машиністів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а також в інші невстановлені органом досудового розслідування паливні баки, які знаходились в той час на тепловозі.

У подальшому, 08 січня 2011 року, в це же проміжок часу з 19:00 години до 21:00 години 08 січня 2011 року екіпірувальник екіпірувальних пунктів і пунктів технічного обслуговування локомотивів ЗЦ №2 ОСОБА_11 , будучи учасником групи, діючи за попередньою змовою із слюсарем з ремонту рухомого складу екіпірувальних пунктів і пунктів технічного обслуговування локомотивів ЗЦ №2 ОСОБА_9 , з метою приховування злочину пов`язаного із заволодінням дизельним паливом, перебуваючи на території ЗЦ №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в Дзержинському (Металургійному) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, внесли неправдиві відомості до журналу обліку та витрат паливно-мастильних матеріалів екіпірувального пункту і пункту технічного обслуговування станції «Шихтова» по заправці тепловоза ТЕМ-7 №0145 (21) в частині кількості заправленого палива.

Продовжуючи реалізовувати корисливі наміри відповідно до відведеної кожному ролі, діючи за попередньою змовою з групою осіб, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 , заволодівши чужим майном - належним підприємству дизельним пальним, покинули територію екіпірувального пункту і пункту технічного обслуговування станції «Шихтова» ЗЦ №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на тепловозі ТЕМ-2УМ №970.

На наступний день, 09 січня 2011 року ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 переслідуючи мету збагачення шляхом реалізації дизельного пального, в денний час доби, перебуваючи в лісосмузі біля зупинки громадського транспорту «Руднічна» в Дзержинському (Металургійному) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реалізували викрадене дизельне пальне ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а отримані грошові кошти передали ОСОБА_10 для подальшого розподілу між учасниками групи.

Таким чином, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи у складі групи, умисно заволоділи чужим майном - дизельним паливом у загальній кількості 4 601кг (5 400л), вартістю 6,77грн. за один кілограм, чим заподіяли ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» матеріальні збитки на загальну суму 31 148,77 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.191 ч.3 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_9 працюючи слюсарем з ремонту рухомого складу екіпірувального пункту і пункту технічного обслуговування станції «Шихтова» ЗЦ №2 будучи матеріально-відповідальною особою, виконуючи свою роль у складі групи, з метою приховування злочину пов`язаного із заволодінням чужим майном - належним ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» дизельним паливом, за попередньою змовою із екіпірувальником екіпірувального пункту і пункту технічного обслуговування станції «Шихтова» ЗЦ №2 ОСОБА_11 08 січня 2011 року, перебуваючи на території підприємства за адресою: АДРЕСА_1 внесли завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - журналу обліку та витрат паливно-мастильних матеріалів по екіпірувальному пункту і пункту технічного обслуговування станції «Шихтова», який відповідно до інструкції про порядок надходження, транспортування, зберігання, відпуску і обліку нафтопродуктів в УЗТ (ЗЦ №6 і ЗЦ №2), є основним документом оперативного обліку паливно-мастильних матеріалів.

В цей же день, під час зміни у період з 19:00год. до 07:00год. перебуваючи на екіпірувальному пункті і пункті технічного обслуговування станції «Шихтова», ОСОБА_11 усвідомлюючи протиправність своїх дій, підробила відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №58/04-198 від 22 липня 2011 року, офіційний документ - журнал обліку та витрат паливно-мастильних матеріалів екіпірувального пункту і пункту технічного обслуговування станції «Шихтова», а саме внесла відомості стосовно того, що 08 січня 2011 року, о 20:00год. машиністом ОСОБА_16 було проведено екіпірування (заправка) локомотива ТЕМ-7 №0145 дизельним паливом у кількості 5400л., в той час як екіпірування вказаного локомотиву взагалі не проводилось.

Після чого, ОСОБА_9 умисно, діючи у складі групи, знаходячись на території станції «Шихтова» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу приблизно з 19:00 години до 21:00 години 08 січня 2011 року, у зазначеному журналі обліку та витрат паливно-мастильних матеріалів особисто поставив підпис від імені ОСОБА_16 , тим самим вніс неправдиві відомості до офіційного документу, який має всі необхідні реквізити і підтверджує факти, що мають юридичне значення, які ззовні оформлені правильно, але при цьому мають у собі відомості, які за своїм змістом не відповідають дійсності.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 ч.2 КК України, за ознаками підроблення документа, який видається чи посвідчується підприємством, який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб (в ред.2009р.).

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності

На підставі ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000734 від 30 липня 2015 року, в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України, закрито, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Цивільний позов залишено без розгляду. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

На вказане судове рішення представник потерпілого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», - ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу в якій вказую про свою незгоду з рішенням суду в повному обсязі, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просить оскаржувану ухвалу стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування вимог вказує, що ОСОБА_9 , працюючи слюсарем з ремонту рухомого складу ПАТ «АМКР», в період з 08.01.2011 по 09.01.2011 рр. вчинив злочини, один з яких є тяжким - передбачений ч.3 ст. 191 КК України. Внаслідок вказаних злочинів, потерпілому підприємству ПАТ «АМКР» завдано майнових збитків у розмірі 31 148,77 грн., які до теперішнього часу не відшкодовані. Вказує, що наразі, ОСОБА_9 продовжує працювати на ПАТ «АМКР» та за вищеописаних обставин логічно припустити, що останній може продовжувати свою злочинну діяльність на підприємстві. За наявності достатніх доказів вини обвинуваченого, до відповідальності він не притягнутий, покарання за вчинене не поніс, вину не визнав, не покаявся. Натомість, роботодавець позбавлений можливості звільнити обвинуваченого, у зв`язку із вчиненням ним розкрадання на робочому місці як це передбачено ст.43-1 Кодексу законів про працю. Вказує, що у 2014 році ОСОБА_9 вчинив злочин на робочому місці - замах на крадіжку дизельного палива з території ПАТ «АМКР». Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, однак звільнено від відбування покарання на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вважає, що оскільки обвинувачений не визнав вину та не відшкодував майнову шкоду підприємству, його не може бути звільнено від кримінальної відповідальності. Вважає, що суд не врахував думку потерпілої сторони, не зважив на зазначені підстави для відмови у звільненні обвинуваченого.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник вважав судове рішення законним, оскільки для застосування інституту давності існували усі законні підстави. Вказує, що у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року справа №462/2762/14, не зазначено що при звільнені особи від кримінальної відповідальності потрібно думка потерпілої сторони. Адже в законі чітко зазначено що для звільнення від відповідальності достатньо: наявності норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення; клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

На адресу апеляційного суду від представника потерпілого ОСОБА_8 надійшло клопотання про відкладення слухання справи, у зв`язку з неможливістю його явки в судове засіданні. Заслухавши думку сторін, щодо заявленого клопотання, колегія суддів прийшла до висновків про можливість розгляду справи за наявних учасників судового провадження, оскільки представник потерпілого ніяким чином не мотивував своє клопотання.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, регламентовано параграфом 2 глави 24 КПК України.

Згідно з п.1 ч.2, ч.8 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

За змістом ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як випливає з обвинувального акту, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_9 на початку січня 2011 року, а саме 08 січня 2011 року, у період з 19.00год. до 07.00год. 09 січня 2011 року.

Інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушенні є кримінальним проступком та тяжким злочином (ст.12 КК України).

Також згідно матеріалів справи, ОСОБА_9 в період з 19:00 години 27 січня 2014 року до 01:00 години 28 січня 2014 року скоїв новий нетяжкий злочин, передбачений ст.15 ч.3 ст.185 ч.2 КК України, в рамках кримінального провадження №0000269 від 28 січня 2014 року, за вчинення котрого останнього засуджено 12 березня 2020 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 02 роки. Відповідно до ч.5 ст.74 КК України звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року, вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 червня 2021 року, вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року, та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року, залишено без змін, у зв`язку із чим перебіг строку давності був перерваний, та новий відлік строку давності по кримінальному провадженню №0000734 відносно ОСОБА_9 , почався з дня вчинення нового злочину, тобто з 28 січня 2014 року.

Отже суд дійшов вірного висновку, що строк давності за скоєні злочини, які було вчинено 08 січня 2011 року, у зв`язку із перериванням строку давності, почали відлік з моменту вчинення злочину від 28 січня 2014 року. Строки давності обчислюються окремо за кожний злочин та згідно ч.1 ст.49 КК України на момент розгляду клопотання сторони захисту строки давності вже сплили.

Про скоєння інших злочинів в період з 28 січня 2014 року по 28 січня 2024 року ОСОБА_9 , матеріали справи не містять та апелянт про таке не зазначає.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого, що ОСОБА_9 до відповідальності він не притягнутий, покарання за вчинене не поніс, вину не визнав, не покаявся, є безпідставними.

Оскільки як зазначено у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року (справа №462/2762/14, провадження №51-1241км18), що за змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого про те, що ОСОБА_9 продовжує працювати на ПАТ «АМКР» та може продовжувати свою злочинну діяльність на підприємстві та роботодавець позбавлений можливості звільнити обвинуваченого, у зв`язку із вчиненням ним розкрадання на робочому місці як це передбачено ст.43-1 Кодексу законів про працю, є безпідставними та не вказують на незаконність прийнятого рішення судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого, що суд не врахував думку потерпілої сторони, не зважив на зазначені підстави для відмови у звільненні обвинуваченого, оскільки обвинувачений не визнав вину та не відшкодував майнову шкоду підприємству, на вимогах закону України про кримінальну відповідальність не ґрунтуються.

Крім того апеляційний суд зазначає, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою.

Інших доводів, якими б спростовувалися висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді притягнення обвинуваченого до відповідальності, для можливості його подальшого звільнення роботодавцем з місця роботи, у зв`язку із вчиненням ним розкрадання на робочому місці та відшкодування майнової шкоди підприємству, що не вказує на будь-які порушення кримінального процесуального законодавства при винесені рішення судом першої інстанції, що тягнуть за собою його скасування або зміну.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді