У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений строк, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України під час досудового розслідування, у якій вказує, що 03.09.2024 року керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 до Начальника Шостого слідчого відділу ( з дислокацією в місті Ужгород ) направлено клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 01.09.2024 року про проведення слідчих дій. Відповідь за результатами розгляду клопотання потерпілий ОСОБА_3 не отримав.

Вважає, що оскільки потерпілий та його представник не отримали відповіді за результатами розгляду клопотання від 01.09.2024 року, направленого О. Хробусту керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , вважається доведеним факт бездіяльності слідчого щодо розгляду клопотання та як наслідок, необхідністю зобов`язати слідчого вчинити дію.

Скаржник ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явився, однак адвокат ОСОБА_6 подала заяву про розгляд скарги без їх участі.

Суб`єкт оскарження - слідчий Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи скорочені терміни розгляду скарги та належне повідомлення слідчого про час та місце розгляду такої, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги без участі суб`єкта оскарження.

Слідчий суддя ухвалив здійснювати розгляд скарги без участі учасників провадження та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена (п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017).

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Отже ст. 220 КПК України містить обов`язок прокурора, слідчого розглянути подане, зокрема стороною захисту, клопотання та за результатами такого розгляду винести відповідну постанову лише у тих випадках, якщо у клопотанні порушуєтеся питання про вчинення процесуальних дій.

Кримінальний процесуальний закон не надає визначення процесуальним діям. Разом з тим, системний аналіз свідчить, що чинний КПК України під такими діями розуміє дії, визначені главами 20 та 21 даного кодексу.

З матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000110, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365КК України.

01.09.2024 року ОСОБА_3 подав до процесуального керівника в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 ч. 2 ст. 365КК України - прокурору Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону клопотання про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000110 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно листа керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 від 03.09.2024 року за вих. №30.52/02-5404-24 клопотання ОСОБА_3 від 01.09.2024 року скеровано за належністю для організації розгляду до начальника Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові.

За таких обставин слідчий суддя виходить з вимог ст.220 КПК України, відповідно до якої такі клопотання заявника слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав, а про результати розгляду клопотання повідомити особу, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

На час судового розгляду особа, бездіяльність якої оскаржується, не надала слідчому судді доказів виконання зазначеного обов`язку та розгляду клопотання ОСОБА_3 , що свідчить про неналежне виконання слідчим обов`язку визначеного ст.220 КПК України щодо розгляду клопотань.

Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

У цьому разі бездіяльність як предмет судового оскарження має місце тоді, коли в установлений статтею 220 КПК України термін дізнавач, слідчий, прокурор не виконує дій, визначених цією статтею як обов`язкові, - не повідомляє особу, яка заявила клопотання, про результати його розгляду та/або не приймає жодного з альтернативно можливих рішень - не задовольняє клопотання і не виносить мотивованої письмової постанови про відмову у його задоволенні.

У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту»)повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Як убачається з матеріалів провадження суб`єктом оскарження було отримано клопотання особи, яка подала скаргу, однак, на цей час відомості про результати розгляду зазначеного клопотання суб`єктом оскарження відсутні.

Суб`єкт оскарження будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, із зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дію за клопотанням особи, згідно ст. 220 КПК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про зобов`язання вчинити певну дію. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не було виконано обов`язок, передбачений ч.1 ст.220 КПК України, а тому наявні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись вимогами ст.ст.55, 220, 303 - 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Львові (з дислокацією в місті Ужгороді) ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язані вчинити у визначений строк- задовольнити.

Зобов`язати слідчого Шостого слідчого відділу ТУ ДБР в місті Львові (з дислокацією в місті Ужгород) Олександра Хробуста розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 01.03.2024 року про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні 0000110 за ч. 2 ст. 365 КК України, яке направлено керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 03.09.2024 року. Про результати розгляду клопотання повідомити особу, яка його заявила.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1