ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 Справа №607/10294/24 Провадження №1-кп/607/1488/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в кримінальному провадженні №0002742, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Полівці Чортківського району Тернопільської області, одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудженої,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.357 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 19.11.2023 року в обідню пору доби перебувала у АДРЕСА_2 , на зупинці громадського транспорту поблизу торговельно-розважального центру «Подоляни», де виявила банківську карту, яка належала ОСОБА_5 . Розуміючи, що на ній містяться обов`язкові реквізити, котрі дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя спеціального платіжного засобу вона умисно таємно викрала банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1 п.15.2, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та примітки до ст.358 КК України є офіційним документом, містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, що підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні утворити наслідки правового характеру, видані повноважною особою з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити. Тобто, ОСОБА_4 викрала банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 і розпорядилася нею на власний розсуд, позбавивши її можливості використовувати офіційний документ за призначенням та пішла з місця події.

В суді, згідно з ст.348 КПК України, на поставлені запитання обвинувачена ОСОБА_4 надала відповіді: суть обвинувачення зрозуміла, вину визнає, бажає надавати показання.

Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку передбаченому ч.1 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються. Суд постановив ухвалу допитати лише обвинувачену ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала показання: В жовтні 2023 року вона перебувала у ТРЦ «Подоляни» м.Тернопіль, а пізніше пішла на автобусну зупинку, де виявила банківську картку на землі. Інших людей на зупинці громадського транспорту не було і вона взяла банківську картку собі. Все було, як вказано в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється.

Суд вважає, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 є належним і допустимим доказом, що доводить її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, є особою пенсійного віку, характеристику та обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

В контексті ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд вважає, що з метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень їй доцільно призначити покарання передбачене ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу.

Керуючись статями 8, 129 Конституції України, Главою 28 КПК України, статями 50 53, 65, 66, 357 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.357 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Головуючий суддяОСОБА_1