Справа № 347/1827/24
Провадження № 1-кс/347/530/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 23.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

24.07.2024 року слідчий СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000235 від 23.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Із клопотання вбачається, що 23.07.2024 близько 18.40 години водій, керуючи автомобілем марки і моделі «Mitsubishi Pajero», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку населеного пункту Смодна Косівського району Івано-Франківської області зі сторони м.Косів на ділянці автодороги в адміністративних межах с.Смодна по вул.Незалежності, 43, в порушення Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення зі скутером марки «Honda Dio» під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді політравми, ЗЧМТ, СГМ, забоїв та саден м`яких тканин тіла, а також пасажир вказаного скутера ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у виді політравми, ЗЧМТ, СГМ, підшкірної гематоми ділянки потиличної ділянки голови справа.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, без ухвали слідчого судді, з дотриманням вимог ст. 233 КПК України, 23.07.2024 було проведено огляд місця події, за результатами якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки і моделі «Mitsubishi Pajero» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька м.Житомир, та який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 ; матерчату сумку, пластиковий фрагмент, два змиви з керма та селектора перемикання передач. Дані речі визнані речовими доказами у межах цього кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 24.07.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку у вище вказаному автомобілі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.

Власник/володілець майна, на яке передбачається накласти арешт, в судове засідання не прибув.

За змістом ч.1 ст.172 КПК України встановлено дводенний строк розгляду клопотання про арешт майна з дня його надходження до суду, а неприбуття в судове засідання осіб, вказаних у даній статті не є перешкодою для розгляду клопотання. Отже, суд вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутності слідчого та володільця майна ОСОБА_7 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання (а.с.3), копію рапорту від 23.07.2024 року (а.с.4), копію протоколу огляду місця події від 23.07.2024 року (а.с.5-6), копію постанови про визнання речовими доказами від 24.07.2024 року (а.с.7), копію посвідчення водія (а.с.8), копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.9) слідчий суддя вбачає підстави для задоволення даного клопотання, оскільки в даному випадку існують ризики зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що вказані в клопотанні речі мають значення речових доказів в межах кримінального провадження №0000235 від 23.07.2024 року, а тому, з метою їх збереження як речових доказів та предметів дослідження під час проведення відповідних експертиз, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки і моделі «Mitsubishi Pajero» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , матерчата сумка, пластиковий фрагмент, два змиви з керма та селектора перемикання є речовим доказами у кримінальному провадженні, можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть бути об`єктами дослідження під час судових експертиз у даному кримінальному провадженні, а тому - з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти на них арешт.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не закінчено, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.131 КПК України, а тому наразі існує необхідність такого арешту для збереження майна як речових доказів, що слідчим повністю доведено.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на речові докази: автомобіль марки і моделі «Mitsubishi Pajero» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який перебуває в користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матерчату сумку, упаковану до спецпакету WAR1602774, пластиковий фрагмент, упакований до спецпакету WAR1263842, два змиви з керма та селектора перемикання передач, які упаковані до паперових конвертів.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня її отримання.

Арешт може бути скасований в порядку ст.174 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_8