Провадження № 1-кс/947/9976/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000365 від 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368-5 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000365 від 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368-5 КК України на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за фактичним місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучене майно перелік якого зазначено у клопотанні прокурора.

Вказане майно було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Процесуальний керівник звернувся до суду з клопотанням про арешт зазначеного у клопотанні майна, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву відповідно до якої клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутності. До заяви надав наступні документи: копію листа на ім`я голови Національного агентства з питань запобігання корупції, щодо проведення перевірки декларації ОСОБА_4 та складання відповідних документів по її результатам; копію постанови про визнання та доручення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25.07.2024 року; копію витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо підтвердження родинних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копію наказу від 01.07.2021 року про призначення ОСОБА_4 на посаду заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Чорноморськ-порт» Одеської митниці.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив врахувати письмові заперечення, в яких зазначав, що процесуальним керівником до клопотання не надано жодного доказу того, що ОСОБА_4 займає посаду керівника відділу митного оформлення митного посту «Чорноморськ». Зауважив, що ані ОСОБА_4 , ані жодній іншій особі не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, власник майна не має жодного процесуального статусу, вилучене під час обшуку майно не має ознак речових доказів. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заперечення представника власника майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, останнє не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.368-5 КК України.

В даному клопотанні прокурор зазначає, що вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення в частині накладення арешту на вилучені документи, зокрема витяги з реєстрів з додатками та мобільні телефони, перевірити факт відповідності такого майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), в рамках кримінального провадження №0000365 від 16.03.2024 дане клопотання не містить.

Крім того, прокурором до клопотання не долучено документів щодо здійснення огляду, проведення експертиз вилучених мобільних телефонів, назви серій, моделі та imei, для ідентифікації кожного окремо, перевірки відповідності ч.1 ст.98 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на неприпустимість загального переліку в прохальній частині клопотання документів, тощо, адже кожен вилучений документ, має містити конкретні ідентифікаційні ознаки, зокрема назву, дату, суб`єкта видання чи суб`єктів укладення, кількість аркушів, кількість документів, визначення документ є оригіналом чи його копією, та ін., а також яка саме правова підстава для накладення арешту на майно та яка його мета накладення саме в даному конкретному кримінальному провадженні.

Так, прокурором в клопотанні лише формально перераховані документи, а саме: договір купівлі-продажу від 26.05.2023 року серія НСВ 881568 на 2 аркушах з витягом з реєстру на 1 аркуші; договір купівлі-продажу від 26.05.2023 року серія НСВ 881566 на 2 аркушах з витягом з реєстру на 1 аркуші; договір-купівлі продажу земельної ділянки від 03.03.2016 року, серія НАС 823726 на 1 аркуші; копія державного акту серія ПЛ № 022142 на 2 аркушах; копія державного акту серія ЛЛ № 022143 на 2 аркушах; копія державного акту від 18.08.2008 на 1 аркуші; копія витягу про реєстр права власності серія СВО 286490 на 1 аркуші; витяг з реєстру № 290527929 на 1 аркуші; витяг з реєстру № НВ-021 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290530927 на 1 аркуші; витяг з реєстру № НВ-02 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290537235 на 1 аркуші; витяг з реєстру № НВ-021 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290534403 на 1 аркуші; витяг з реєстру № НВ-021 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290540237 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_1 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290549524 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_2 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290542809 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_3 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290521389 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_4 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290518599 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_5 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290515759 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_6 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290510437 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_7 з додатками загалом на 3 аркушах; витяг з реєстру № 290524455 на 1 аркуші; витяг № НОМЕР_8 з додатками загалом на 3 аркушах, однак останні не містять конкретних відомостей щодо якого об`єкта майна, осіб вони видані.

Крім того, документи, які вилучені прокурором не тільки жодним чином не ідентифіковані, а і не встановлений їх зв`язок із предметом досудового розслідування.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності в клопотанні належного обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000365 від 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368-5 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1