ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/173/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

20 листопада 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні №0000840 від 03 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Білозерка Херсонського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном до 01 грудня 2024 року, включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що стороною обвинувачення не доведено належними доказами існування правових підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема існування обґрунтованої підозри щодо вчинення інкримінованого злочину та існування ризиків переховування, незаконного впливу на свідків, скоєння іншого кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя, встановивши існування заявлених стороною обвинувачення ризиків не зазначив, якими доказами підтверджується їх існування.

На думку захисника, мотивуючи своє рішення в частині висновку про існування ризику імовірного вчинення злочину, суд залишив поза увагою, що обґрунтування такого твердження «поза розумним сумнівом» тотожне обґрунтуванню підозри у готуванні до злочину за умов встановлення існування обставин згідно з ч.1 ст.14 КК України.

Крім того, відповідно до змісту ухвали слідчого судді, однією з підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала тяжкість інкримінованого йому злочину. Проте, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003 та практики Європейського суду з прав людини тяжкість злочину, вид і міра покарання не є підставами для застосування будь-якого запобіжного заходу. При цьому суд застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою обмежився лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для застосування запобіжного заходу.

Також, на думку захисника оскаржувана ухвала не містить відомостей, які б свідчили про неможливість застосування стосовно підозрюваного домашнього арешту чи будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу захисника.

Прокурор зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділенням Відділення поліції №1 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000840 від 03 жовтня 2024 року.

В рамках даного кримінального провадження 03 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 02.10.2024 у вечірній час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), спільно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи узгоджено, перебуваючи в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту під час спільного розпивання спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом нанесення тілесних ушкоджень у вигляді множинних ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, в результаті чого спричинили останньому тілесні ушкодження, у вигляді забоїв головного мозку, закритої внутрішньочерепної травми, від яких потерпілий ОСОБА_11 помер на місці.

Слідчий звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням в якому просив застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

За твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо, окрім як шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя погодився із доводами сторони обвинувачення та встановив існування правових підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Надаючи оцінку вказаним висновками слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчим суддею належним чином виконано вимоги процесуального законодавства та вірно встановлено наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:

- повідомленням зі служби 102 про те, що 03.10.2024 о 06:45 год. до чергової частини ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що в приміщенні житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено труп власника будинку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тілесними ушкодженнями у вигляді: забоїв головного мозку, закритої внутрішньочерепної травми, напад із застосуванням тупого предмету, від яких останній помер на місці;

- протоколом огляду місця події від 03.10.2024, який проводився на території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду трупу від 03.10.2024, який проводився в приміщенні моргу за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протоколом допита свідка ОСОБА_13 від 03.10.2024;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2024 зі свідком ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.10.2024;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2024 зі свідком ОСОБА_14 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Оцінюючи питання існування обґрунтованої підозри, суд апеляційної інстанції виходить із поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Згідно вказаного в рішенні ЄСПЛ визначення, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування обґрунтованої підозри щодо скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення апеляційний суд вважає безпідставними.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів враховує усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». Крім того у рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу».

На переконання суду апеляційної інстанції долучені до клопотання матеріали провадження, зокрема протоколи допиту свідків та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками містять достатньо інформації, яка вказує на причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Адже відповідні обставини підтверджуються відомостями, що долучені до клопотання слідчого зокрема і відомостями про особу підозрюваного.

Так, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не одружений, утриманців не має.

В той же час ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.115 КК України, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Так, існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування обумовлено відсутністю у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Зокрема підозрюваний не має сім`ї, утриманців, роботи. Зазначена обставина у сукупності із підозрою у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, свідчить про існування ризику переховування підозрюваного, оскільки підозрюваний з метою ухилення від можливого суворого покарання може вдатися до дій спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя не мав права врахувати тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає, адже вказані доводи ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні захисником положень Кримінального процесуального кодексу України та практики Конституційного Суду України і рішень ЄСПЛ.

Так, положеннями ч.1 ст.178 КПК України визначено, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі N 1-23/2003 на яке послався захисник в апеляційній скарзі Конституційний Суд України визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), положення статті 150 Кримінально-процесуального кодексу України, згідно з яким при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Виходячи зі змісту норм КПК України та усталеної судової практики вбачається, що тяжкість інкримінованого злочину та суворість покарання, що передбачена за його вчинення не є самостійними підставами для застосування запобіжного заходу, проте може бути врахована судом поряд з іншими обставинами, зокрема відомостями, що характеризують особу підозрюваного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого злочину та суворість можливого покарання у сукупності із іншими обставинами в тому числі інформацією, що характеризує підозрюваного ОСОБА_8 . За наведеного, слідчим суддею обґрунтовано враховано тяжкість злочину, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_8 .

Також, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, адже кримінальне правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 вчинене із застосуванням насильства щодо особи. Свідками у даному кримінальному провадженні є особи жіночої статі, а тому не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом залякування та погроз.

Також, виходячи зі змісту матеріалів провадження, існують ризики того, що підозрюваний може сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що на даний час не встановлені органом досудового розслідування або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Обґрунтованими також є висновки слідчого судді про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, причетний до злочину, що скоєний в стані алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини можуть свідчити про імпульсивну поведінку ОСОБА_8 , зокрема в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим наявний ризик того, що підозрюваний, може вдатися до нової протиправної поведінки.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що встановивши існування ризику імовірного вчинення злочину, суд фактично констатував наявність підозри щодо готування до злочину суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В даному випадку слідчий суддя на підставі аналізу відомостей про особу підозрюваного, а також матеріалів провадження встановив існування у підозрюваного можливості, щодо вчинення протиправної поведінки, у зв`язку із чим до нього доцільне застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому належним чином мотивувавши таке рішення.

Враховуючи обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, наявність ризиків переховування, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, скоєння ним нових злочинів та незаконного впливу на потерпілого та свідків, з огляду на відомості про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, саме запобіжний захід пов`язаний з ізоляцією від суспільства та постійним наглядом здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам, адже навіть перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний буде в змозі вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на свідків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленому ризику.

На підставі наведеного, попри доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Визначений слідчим суддею строк тримання під вартою визначено в межах строку досудового розслідування та вірно обраховано.

При цьому слідчий суддя, з огляду на положення ч.4 ст.183 КПК України, вірно врахував, що інкримінований підозрюваному злочин скоєно із застосуванням насильства та обґрунтовано не визначив розмір застави.

Таким чином суд апеляційної інстанції констатує, що захисником в апеляційній скарзі не наведено жодних належних доводів, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2024 року якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4