ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/375/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 про скасування повідомлення від 04.10.2024р. про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст.140, ч.4 ст.368-4 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що п.10 ч.1 ст.303 КПК України не передбачено можливість оскарження повідомлення про підозру у вчиненні злочину до спливу двомісячного строку з дня його вручення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2024 року звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою про скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Також вказує, що 07.11.2024 року дізналась про постановлену ухвалу слідчого судді від 31.10.2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за її скаргою про скасування повідомлення від 04.10.2024 про зміну раніше повідомленої підозри за ч.1 ст.140, ч.4 ст.368-4 КК України.

Вважає таке рішення слідчого судді незаконним, оскільки 28.06.2024 року їй було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.140, ч.4 ст.368-4 КК України, а 04.10.2024 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а тому вона завернулась зі скаргою у встановлені процесуальним законом законом строки.

Також звертає увагу на те, що тексти повідомлення про підозру від 28.06.2024 та

повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 04.10.2024 є ідентичними, окрім того, що в тексті повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на аркушах: 6 (абз 2), 8 (абз 1), 9 (абз 4), 10 (абз 5), 12 (абз 2) з`являється словосполучення за вищевикладених обставин, а також виключено з кола потерпілих ОСОБА_10 .

Також вказує, що її підозрюють у тому, що вона здійснювала умисні дії, які виразилися в одержані неправомірної вигоди для себе, поєднані з вимаганням, особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг. А тому, відповідно до ст.3 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я (далі - Основи), послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) послуга, у тому числі реабілітаційна, що надається пацієнту закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом або фізичною особою-підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт.

Апелянт зазначає, що вона є лікар-офтальмолог, і не є закладом охорони здоров`я чи реабілітаційним закладом,чи ФОПом, тому жодних послуг пацієнтам не надавала, натомість надавала медичну допомогу. Медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику та лікування у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами (ст.3 Основ). А тому, належить до категорії працівник надавача послуг, так як перебуває у трудових відносинах із КНП «Чортківська центральна міська лікарня» Чортківської міської ради.

Також вказує, що слідство не зазначає, якими саме доказами доводиться факт здійснення нею професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано відповідну практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта та її адвокатів, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений в Главі 26 Кримінального процесуального кодексу України (статті 303-308).

Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на її розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що ч.1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Щодо решти рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у ч.2 ст.303 КПК України зазначено, що скарги на них не підлягають розгляду під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду лише під час підготовчого провадження у суді за правилами ст.ст.314-316 КПК України.

Згідно п.10 ч.1 ст.303 КПК повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ст.279 КПК у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, тобто вчинити такі ж самі дії як при врученні повідомлення про підозру.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_7 , адресованої суду першої інстанції (а.с.1-3), вона просила скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.140, ч.4 ст.368-4 КК України від 04.10.2024 року.

При цьому, вимог про скасування повідомлення про підозру від 28.06.2024р. у поданій 31 жовтня 2024 року скарзі не було заявлено.

Таким чином, на момент подання ОСОБА_7 скарги 31 жовтня 2024 року двомісячний строк, встановлений п.10 ч.1 ст.303 КПК України, з дня повідомлення 04 жовтня 2024 року ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.140, ч.4 ст.368-4 КК України, не сплинув, а тому вказане повідомлення не підпадає під ознаки, встановлені зазначеною нормою та не відноситься ст.303 КПК України до можливого предмету оскарження.

Тому, апеляційний суд вважає правильними висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_7 подала скаргу до настання строку, з яким п.10 ч.1 ст.303 КПК України пов`язує виникнення права на оскарження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до положень ч.4 ст.304 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому не підлягає зміні чи скасуванню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони не містять обґрунтувань, за яких, з врахуванням змісту та вимог поданої ОСОБА_7 31 жовтня 2024 року скарги, можливо було би дійти висновку про неправильність обрахунку слідчим суддею строку оскарження повідомлення від 04 жовтня 2024 року про зміну раніше повідомленої підозри, тобто про незаконність відмови у відкритті провадження за вказаною скаргою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку рішення слідчого судді не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, на яку посилається в своїй апеляційній скарзі апелянт, оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині стосуються права на оскарження повідомлення про підозру від 28 червня 2024 року. Однак, як встановлено в ході апеляційного розгляду скаргу на вказане повідомлення ОСОБА_7 у встановлений законом строк не подавала.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.276-278,303,309,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді