Справа № 214/4627/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000016 від 30.01.2024 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні надав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 (два) місяці.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в порушення вимог вказаного Закону, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту та її збут, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій з незаконного обігу психотропної речовини, у невстановлений слідством час, однак не пізніше 27.03.2024, у невстановленому місці, у невстановленій слідством особи, незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину PVP, масою 0,2555 г., яку розфасував у сліп-пакет, після чого, усвідомлюючи, що кристалічна речовина являє собою особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, став зберігати її з метою подальшого збуту іншим особам.

Далі, ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту та на незаконний збут придбаної ним особливо небезпечної психотропної речовини PVP, масою 0,2555 г., помістив її до сліп-пакету.

Вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину ОСОБА_4 зберігав з метою її подальшого збуту іншим особам.

26.03.2024, о 14 год. 26 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, із корисливих спонукань, під час проведення негласних (слідчих) розшукових дії аудіо-відео контроль особи та контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, яку здійснював у якості «покупця» - ОСОБА_6 , незаконно збув ОСОБА_6 у сліп-пакеті, речовину кристалічного походження білого кольору, масою 0,2555 г., яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, отримавши в якості оплати, за збут психотропної речовини від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 250 гривень, які були заздалегідь оглянуті, занесені до протоколу огляду та помітки грошей, та передані співробітниками поліції ОСОБА_6 для проведення оперативної закупки.

26.03.2024, о 14.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись поблизу ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно видав співробітникам поліції сліп-пакет із вмістом речовини кристалічного походження білого кольору, масою 0,2555 г., яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-24/13297-НЗПРАП від 27.03.2024, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP, яку ОСОБА_4 незаконного збув ОСОБА_6 в ході оперативної закупівлі, складає: 0,1949 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у незаконному придбанні, а також зберіганні з метою збуту, збуті особливо небезпечної психотропної речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчим суддею Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 29 березня 2024 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, тобто до 25 травня 2024 року включно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням вищевикладеного, на думку сторони обвинувачення, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки строк обраного запобіжного заходу спливає 23 липня 2024 року, при цьому судове провадження не може бути завершене до його спливу, а ризики раніше враховані судом продовжують існувати.

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, у якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція частини ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря-психіатра не перебував і не перебуває; з листопада 2004 року звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу: психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; за місцем проживання характеризується посередньо; офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного офіційного джерела доходу у останнього.

Метою та підставами продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Крім того, згідно ст. 178 КПК України зазначено, що при обранні запобіжного заходу враховуються такі обставини, як міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи, репутацію підозрюваного тощо.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, є запобігання спробам:

п.1 переховуватися від органів досудового розслідування та суду: обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за яке передбачено покарання на строк від 6 до 10 років позбавлення волі. Останній не працевлаштований, дітей або ж інших осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, в разі доведення вини підозрюваного у скоєнні даного злочину, йому загрожує міра покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10-ти років і тому, побоюючись покарання, підозрюваний може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності;

п.3 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: так, ОСОБА_4 відповідно до ст.221 КПК України має право ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме повні анкетні дані свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, але яких не допитано в суді, які викривали його у скоєні вказаного кримінального правопорушення, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, які викривають його у вчиненні злочинної діяльності.

п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення: зазначений ризик підтверджується тим, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10-ти років, що свідчить про продовження існування тих же обставин, які спонукали підозрюваного до скоєння кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_4 не працевлаштований та вчинення вказаного корисливого злочину є його джерелом одержання прибутку.

На даний час вказані ризики не зникли та не втратили актуальності, у зв`язку з чим вбачається необхідність у продовженні судом дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не вбачається.

Враховуючи те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується, а судове провадження по даному кримінальному провадженні не закінчено і потребує часу для розгляду, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на підстави викладені письмово.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на тяжкий стан здоров`я.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, просила застосувати більш м`який запобіжний захід в виді домашнього арешту.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 (два) місяці, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного придбання, а також зберігання з метою збуту, збуту особливо небезпечних психотропних речовин, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винуватим, те що обвинувачений офіційно не працевлаштований, дітей або інших осіб на утриманні не має, про що свідчить відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу та території Україна.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.221 КПК України має право ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме повні анкетні дані свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, але яких не допитано в суді, які викривали його у скоєні вказаного кримінального правопорушення, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, які викривають його у вчиненні злочинної діяльності.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні умисного корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10-ти років, офіційно ніде не працевлаштований не має ніякого джерела доходу, що свідчить про продовження існування тих же обставин, які спонукали підозрюваного до скоєння кримінального правопорушення.

Крім того в судовому засіданні були дослідженні відповіді з медичних установ.

Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» КМР, вбачається, що за даними електронних медичних записів, внесених лікарями при наданні медичних послуг, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 2024 року, 12.01.2024 року звертався до лікаря- хірурга консультативно діагностичного центру структурного підрозділу КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, у зв`язку з одержанням медичних документів, тип епізоду- профілактика.

Згідно відповіді Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально- виконавчої служби України» у Дніпропетровській області та Донецькій областях, вбачається, що на даний час стан здоров`я ОСОБА_4 стабільний. Може приймати участь у судових засіданнях. Ургентного лікування в ЗОЗ МОЗ України не потребує. Знаходиться під постійним наглядом працівників КММЧ №3.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші злочини, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою строком на 2 (два) місяці.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 05 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1