Справа № 144/1752/24
Провадження № 1-кс/144/641/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 смт. Теплик

Слідчий суддя Теплицького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого СВ відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання начальника Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000184 від 18.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, -

в с т а н о в и л а :

19 листопада 2024 року на розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання прокурора, мотивоване тим, що до відділення поліції №1 Гайсииського РУП ГУНП у Вінницькій області 18.11.2024 року, о 05 год 03 хв, надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про те, що близько 3 години, двоє невідомих чоловіків в масках на обличчі заприскавши їй очі газовим балончиком, незаконно проникли до її будинку за вказаною адресою та стали відшуковувати її чоловіка.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області 18.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, та розпочато досудове розслідування.

В ході досудового розслідування встановлено, що причетні до вчинення кримінального правопорушення особи використовують автомобіль марки NISSAN моделі NV 200, держномер АВ 274410, та під час обшуку даного автомобіля ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції гладкоствольну гвинтівку ТОЗ-БМ, на якій наявні написи Я-2171, БУМ ЧОП 16x70 ЦИЛ700АРМ 1952 г, 9 предметів схожих на патрони 16-го калібру, два балончики із спорядженою речовиною сльозогінної дії з назвами «Перець 16» та «Кобра 1 Н», та мобільний телефон марки Айфон 14 IMEL 1: НОМЕР_1 , 2: НОМЕР_2 з сімкартою оператора мобільного зв`язка «Київстар» НОМЕР_3 .

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля NISSAN, моделі НОМЕР_5 , держномер НОМЕР_6 є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_2 , який на даний час знаходиться у користуванні його дружини ОСОБА_4 .

Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 18.11.2024 року автомобіль NISSAN, моделі NV 200, держномер НОМЕР_6 , який належать ОСОБА_8 , визнано речовим доказом та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, що по вул. Чорновола, 2 смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області.

Прокурор вказує, що з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження, а також з метою збереження доказів, які в подальшому в ході досудового розслідування необхідно досліджувати, постала необхідність в накладенні арешту та подальшого зберігання вилученого транспортного засобу.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказав, що на даний час необхідні слідчі дії з автомобілем проведено, а тому не вважає достатнім накласти на автомобіль арешт в частині відчуження та розпорядження.

Володілець майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, просила обрати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, не позбавляти права користування автомобілем, зобов`язувалася надавати доступ до нього для проведення усіх оперативних (розшукових) слідчих дій.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, володільця майна, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що 18.11.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, за № 0000184.

Як вбачається з матеріалів клопотання, причетні до вчинення кримінального правопорушення особи використовували автомобіль марки NISSAN моделі NV 200, держномер АВ 274410, та під час обшуку даного автомобіля ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції наявні у ньому речові докази, а саме: гладкоствольну гвинтівку ТОЗ-БМ, на якій наявні написи Я-2171, БУМ ЧОП 16x70 ЦИЛ700АРМ 1952 г, 9 предметів, схожих на патрони 16-го калібру, два балончики із спорядженою речовиною сльозогінної дії з назвами «Перець 16» та «Кобра 1 Н», та мобільний телефон марки Айфон 14 IMEL 1: НОМЕР_1 , 2: НОМЕР_2 з сімкартою оператора мобільного зв`язка «Київстар» НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На переконання слідчого судді наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, а тому відчуження цього транспортного засобу може негативно вплинути на досудове розслідування. Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання відчуженню автомобіля NISSAN, моделі NV 200, держномер НОМЕР_6 , який належать ОСОБА_8 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Водночас слідчий суддя вважає, що заборона користування транспортним засобом є невиправданою. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль NISSAN, моделі NV 200, держномер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_2 , який на даний час знаходиться у користуванні його дружини ОСОБА_4 та знаходиться на території відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, що по вул. Чорновола, 2 смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Транспортний засіб автомобіль NISSAN, моделі NV 200, держномер НОМЕР_6 , повернути ОСОБА_4 та залишити у її користуванні.

Зобов`язати ОСОБА_4 надавати автомобіль NISSAN, моделі NV 200, держномер НОМЕР_6 , на першу вимогу дізнавача, слідчого, прокурора для проведення відповідних слідчих дій.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, передбачену ч. 1 ст. 388 КК України.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя