Провадження № 1-кп/643/413/24
Справа № 643/1117/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003918 від 10.11.2023 року за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова,

громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше

судимого:

1.25.10.2017 Комінтерновським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

2.25.02.2019 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 13.11.2020 з Первомайської ВК Харківської області (№117) по відбуттю строку покарання;

3.14.12.2022 Ленінським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки.

4.28.11.2023 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Який зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 ,ч.1 ст. 357 КК України

встановив:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень, на даний час судимості за які не зняті і не погашені в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив в період іспитового строку умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

Так, 05.11.2023 року, в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 з 18.08.2023 строком на 90 діб, о 10 годині 36 хвилин, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , звернув увагу на пластикову платіжну карту Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (у подальшому - АТ КБ "Приватбанк"), із чіпом PayPass, № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась у банкоматі АТ КБ ПриватБанк за вищевказаною адресою. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на привласнення вищевказаної банківської картки з метою її подальшого корисливого використання.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення кримінального правопорушення, а саме привласнення офіційного документа (банківської картки), усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що дана картка є офіційним документом відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, пунктів 13, 53, 63 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021, діючи з метою її подальшого використання у злочинних цілях, а саме, заволодіння грошовими коштами, забрав собі пластикову платіжну карту АТ КБ "Приватбанк", із чіпом PayPass, № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку попередньо залишила у банкоматі остання, та сховав її у кишеню одягу, вдягненого на ньому, тим самим незаконно привласнивши її.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, утримуючи картку при собі, тим самим привласнив офіційний документ, а саме пластикову платіжну карту АТ КБ "Приватбанк", із чіпом PayPass, № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 05.11.2023, приблизно о 10:36, після привласнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , банківської картки, яка належала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке мало місце 05.11.2023 року, о 10 годин 36 хвилин, біля будинку 31 по вул. Валентинівська у м. Харкові, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на викрадення грошових коштів з банківської карти.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення всіх грошових коштів з вищезазначеної банківської карти, яку він незаконно привласнив, шляхом витрат грошей на власні потреби, 05.11.2023 у період часу з 10:39 по 11:06 годину, в умовах воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 з 18.08.2023 строком на 90 діб, шляхом вільного доступу, діючи повторно, без відома та дозволу власника, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає за допомогою привласненої ним банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» із чіпом PayPass, № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив оплату покупок за придбаний ним товар: 05.11.2023 о 10:39 у магазині «Аттика» за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 38 на 309 грн., 05.11.2023 о 10:43 у магазині «Аттика» за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 29 на суму 415 грн., 05.11.2023 о 10:53 у магазині Аврора за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 23 на суму 98 грн., 05.11.2023 о 10:54 у магазині Аврора за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 23 на суму 38 грн, 05.11.2023 о 11:06 у магазині Кісет за адресою: АДРЕСА_2 на суму 32 грн, а всього на загальну суму 892 грн.

Після цього, розуміючи, що з вищезазначеної банківської картки витрачені усі наявні на ній кошти, ОСОБА_6 викинув її у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

Таким чином, ОСОБА_6 таємно викрав з зазначеної вище банківської картки, держателем якої є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти на загальну суму 892 грн., тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень пояснив як зазначено вище.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, заявила цивільний позов по кримінальному провадженню на суму 892 гривен.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, відомостей про процесуальні витрати та речові докази, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18липня 2024року №3886-IX(далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна складала 302,8 грн.).

Таким чином, внесені Законом №3886-ІХ зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, , вартість майна 892 грн. і такі дії кваліфікувались як ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003918 від 10.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.11.2023), на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Щодо цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушення , суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в ч. 4 ст. 185 КК України суд закриває провадження, тому цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушення ,суд залишає без розгляду.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 був раніше засудженим, на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, щиро розкаюється у скоєному.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно зіст.66 КК України, суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, критично ставиться до своєї протиправної поведінки. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_6 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання в межах санкцій ч.1 ст.357 із застосування ст.70, ст.72 КК України. Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому, суд вважає доцільним призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з застосуванням ст.72 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні .

На підставі викладеного, керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 349, ст. 368-376, ст. 479 -2 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд,

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003918 від 10.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 05.11.2023), закрити на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за яким призначити йому покарання - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70 ,72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного взяття під варту, тобто з 16.01. 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 23.06.2021 року по 17.02.2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Речові докази: диск DVD R L-Pro 4/7gb на якому записано відеозапис під назвою «А2134_V2 Камера 7 _А2134_V2_5141_5517_304669, А2134_V1 Камера 11_А2134_V1_5154_5537_312073», диск DVD R L-Pro 4/7gb на якому записано відеозапис під назвою «ІР камера 31 Киоски Щиронинцев_Блюхера_4020_4319_15941015.mp4»,диск VIDEX DVD+R 16х 4.7. Gb 120 min на якому записано файли :680262.1.0.zip - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку направити до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 185 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1