ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 11.06.2024 за № 0000595, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, має повну середню освіту, не одруженому, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.07.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 263 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 07.12.2018 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупності злочинів, у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 02.04.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України визначене остаточне покарання у вигляді 3 років 25 днів позбавлення волі;

- 06.04.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 , ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, визначено остаточне покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 14.12.2021 умовно-достроково, невідбутий строк покарання 8 місяців 17 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 11.06.2024 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення злочину пов`язаного з домашнім насильством відносно своєї рідної сестри ОСОБА_6 , а саме нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, з причини раптово виниклих неприязних відносин, вихопив з рук ОСОБА_6 дерев`яну палицю, якою в подальшому наніс не менше одного удару в область передпліччя лівої руки ОСОБА_6 , чим спричинив останній закритий косий перелам нижньої третини діафіза ліктьової кістки лівого передпліччя зі зміщенням, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 11.06.2024 вийшов за сигаретами, по дорозі зустрів знайомого, який пригостив його горілкою, потім, орієнтовно в обідній час, повернувся до дому, де мешкає разом із своєю рідною сестрою ОСОБА_6 Зайшов на кухню, де сестра йому сказала, що він знов напився, після чого в них виникла сварка, в ході якої сестра схватила дерев`яну підставку для квітів, яку він її вихопив та машинально вдарив нею сестру ОСОБА_6 . В наступному просив у неї вибачення, але вона не пробачає. Лікування від алкогольної залежності не проходить. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що 11.06.2024, орієнтовно в обідній час, її брат ОСОБА_5 , повернувся до дому злий, так як йому виписали штраф, почав вимагати від неї гроші на його оплату, так як вважав її винною у цьому. В них виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 схватив її за горло та почав душити, потім почав бити. ОСОБА_6 , відбиваючись, схопила дерев`яну підставку для квітів і замахнулась на нього, ОСОБА_5 її вихопив і вдарив нею ОСОБА_6 . В наступному просив вибачення. Проживає із ОСОБА_5 в квартирі у двох, також має інше житло, яке здає.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення не тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий, судимість не знята та не погашена, офіційно не працевлаштованого, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, має постійне місце проживання, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах.

Прокурор зазначив, що не вважає за можливе застосування ст. 75 КК України, пояснив, що обвинувачений неодноразово був засуджений, належних висновків для себе не зробив та свідомо не бажає ставати на шлях виправлення, та просив суд призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Потерпіла просила суд призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Захисник просив суд застосувати ст. 75 КК України. Обвинувачений просив суд призначити покарання без позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, принципів співмірності та індивідуалізації покарання,суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Судом не встановлено і стороною захисту не доведено наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Визнання обвинуваченим свої вини у вчиненні злочину та щире каяття само по собі не є тією обставиною, яка дає підстави для застосування правил ст.ст. 69, 75 КК України, та врахована судом під час призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України. Суд вважає, що призначене покарання обвинувачений ОСОБА_5 повинен відбувати реально.

В межах даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не було обрано жодного запобіжного заходу. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили з урахуванням усіх вищевикладених обставин суд не знаходить.

Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Стягнути зі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , (Одержувач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , Назва банку: Казначейство України, р/р НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , МФО НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта на проведення судових хімічних експертиз у розмірі 1514,56 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 56 копійок).

Речові докази:

1)футболку потерпілої ОСОБА_6 та матеріали для дослідження, які перепаковані до безномерного спец.пакету, фрагмент деревини та матеріали для дослідження, які були перепаковані до безномерного спец.пакету, які зберігаються в камері схову відділу поліції № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знищити.

2)Ушкоджену підставку для квітів упаковану до картонного коробки повернути власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1