У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000176.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.08.2024 р. включно з визначенням застави у розмірі 3 000 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати i постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню.

На думку апелянта ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Ризик переховування підозрюваного від слідства та суду ґрунтується лише на тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, будь-яких доказів про існування вказаного ризику прокурором не надано.

Разом з тим, захисник вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, запобіжить можливому ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки останній раніше не судимий, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, одружений, має сина, частково визнає свою провину, не заперечує факту продажу транспортних засобів у кримінальному провадженні, добровільно виконує законні вказівки слідчого та прокурора та з`явився за викликом слідчого.

За цих обставин, на переконання захисника, відносно підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апелянт зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави не відповідає вимогам ст. 182 КПК України та значно перевищує максимально передбачені розміри. Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_5 не має дорогоцінного чи нерухомого майна та високих доходів, а з огляду на обставини кримінального провадження, та дані про особу підозрюваного, визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в період часу з початку грудня 2023 року по березень 2024 року, не зважаючи на збройну агресію РФ на території України, важкий матеріальний та технічний стан підрозділів Збройних Сил України та осіб, що постраждали від такої агресії, усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи на меті особисте збагачення за рахунок продажу автомобілів, які є предметами гуманітарної допомоги надаються донорами такої для потреб Збройних Сил України, вчинив злочин за наступних обставин.

Приблизно у грудні 2024 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку.

З цією метою, останнім розроблено злочинний план, що полягав у отриманні за межами території України автомобілів від донорів, як гуманітарну допомогу для потреб Збройних Сил України, транспортування їх на територію України, проходження митного контролю вказаними автомобілями, як предметами гуманітарної допомоги, шляхом зазначення у відповідних офіційних документах, як одержувача благодійну організацію, та призначення предметів гуманітарної допомоги «для потреб Збройних Сил України», що дає право на проведення спрощеної процедури перетину Державного кордону України. Після того, ОСОБА_8 планував розташовувати оголошення про продаж таких автомобілів на торгових майданчиках в мережі Інтернет з метою підшукування осіб, які хочуть придбати транспортні засоби, та безпосередньо продаж зазначених автомобілів, з метою отримання прибутку. З метою приховування слідів вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 планував продавати автомобілі, які є предметами гуманітарної допомоги військовослужбовцям та складати акти приймання передачі гуманітарної допомоги для створення видимості передачі автомобілів безкоштовно.

У той же час, приблизно на початку грудня 2023 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, з метою реалізації свого злочинного умислу та досягнення кінцевого результату, ОСОБА_8 вирішив залучити до вчинення кримінального правопорушення свого батька ОСОБА_5 , який, будучи знятим з військового обліку, мав можливість безперешкодного перетину державного кордону України, та здійснив відповідну пропозицію.

ОСОБА_5 погодився на пропозицію ОСОБА_8 та надав добровільну згоду на незаконний продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, а саме транспортних засобів, з метою отримання прибутку.

У свою чергу ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , на початку грудня 2023 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою підшукування потенційних клієнтів на покупку автомобілів, які є предметами гуманітарної допомоги, розмістив ряд оголошень на інтернет-майданчику оголошень «OLX» про продаж автомобілів, які перебувають на реєстрації в країнах Європейського Союзу за цінами, нижчими від цін на аналогічні автомобілі з українською реєстрацією.

Також, ОСОБА_8 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, домовився з невстановленими особами, які є представниками БЛАГОДІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЧОМУ ТАК?» (), про використання реквізитів зазначеного фонду для реєстрації автомобілів, як предметів гуманітарної допомоги та для складання актів приймання-передачі предметів гуманітарної допомоги з отримувачами автомобілів.

Побачивши одне з оголошень про продаж автомобілів, розміщених на інтернет-майданчику оголошень «OLX» ОСОБА_8 , 13.12.2023 р. останньому зателефонував ОСОБА_9 . Під час спілкування ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 придбати автомобіль марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 , не повідомивши при цьому що такий автомобіль є предметом гуманітарної допомоги, за 2 500 доларів США, на що останній погодився.

У подальшому, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне отримання прибутку, за рахунок продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги, ОСОБА_5 18.12.2023 р. о 06.13 год. через пункт пропуску «Угринів-Долгобичув» (митний пост « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Львівської митниці ДМС України) здійснив виїзд до Республіки Польща.

Під час перебування в Республіці Польща у період часу з 18.12.2023 р. по 21.12.2023 р., точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, та, за невстановлених обставин, ОСОБА_5 одержав транспортний засіб автомобіль марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 .

Продовжуючи виконання раніше розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, направленого на продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, 20.12.2023 р. ОСОБА_5 , на автомобілі марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 прибув до пункту-пропуску «Шегині Медика» (митний пост « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Львівської митниці Держмитслужби), де заповнив та надав працівниками вказаного митного посту офіційний документ декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 р. № 174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2022 р. № 235), із зазначенням у графах декларації, з поміж іншого, транспортного засобу автомобіль марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 , отримувач гуманітарної допомоги БЛАГОДІЙНА ОРГАНІЗАЦІЇ «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЧОМУ ТАК?» (), комерційний опис автомобіль для потреб ЗСУ, після чого о 20.24 год. безперешкодно проїхав пункт пропуску та, прибувши до с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, передав зазначений транспортний засіб ОСОБА_8 для подальшого продажу.

22.12.2023 р. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 що автомобіль марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером DW803EN вже перебуває на території України та його можна придбати в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області.

У той же день, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, більш точне місце у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 , надав останньому ключ від автомобілю марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу та страховий поліс на польській мові, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, а також акт приймання-передачі № 23-594-ДЕ, відповідно до якого дарувальник БЛАГОДІЙНА ОРГАНІЗАЦІЇ «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЧОМУ ТАК» передав на безоплатній основі ОСОБА_9 автомобіль марки «AUDI», номер кузова НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про те, що вартість автомобіля збільшено на 300 доларів США та вона складає 2 800 доларів США.

Після того, ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 , а останній отримав грошові кошти в сумі 2 800 доларів США, як оплату за автомобіль марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 .

Отже, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 здійснив продаж ОСОБА_9 автомобілю марки «AUDI», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , з номером НОМЕР_2 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 22.12.2023 р. становить 75 861 грн.

За аналогічних обставин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 здійснили продаж:

- 29.01.2024 р., за грошові кошти в сумі 4 500 доларів США, ОСОБА_10 автомобілю марки «MERSEDES-BENZ», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_4 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 29.01.2024 р. становить 89 914 грн.

- 15.02.2024 р. приблизно об 11.30 год., за грошові кошти в сумі 2 600 доларів США, ОСОБА_11 автомобілю марки «RENAULT», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , з номером НОМЕР_6 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 15.02.2024 становить 45 364 грн.;

- 25.01.2024 р. здійснив продаж ОСОБА_12 автомобілю марки BMW», 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , з номером НОМЕР_8 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 25.01.2024 р. становить 241 146 грн.;

- 28.02.2024 р. ОСОБА_13 автомобілю марки «AUDI», 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , з номером НОМЕР_10 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 28.02.2024 становить 57 612 грн.;

У подальшому ОСОБА_8 , з метою продовження своєї злочинної діяльності, пов`язаної з продажем автомобілів, які є предметами гуманітарної допомоги, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 31.01.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, створив та зареєстрував БЛАГОДІЙНУ ОРГАНІЗАЦІЮ «БЛАГОДІЙНА ФУНДАЦІЯ «АВТО ДЛЯ ПЕРЕМОГИ», ставши її засновником та керівником.

Також, ОСОБА_8 , з метою підшукування потенційних клієнтів на покупку автомобілів, які є предметами гуманітарної допомоги, продовжив розміщувати оголошення на інтернет-майданчику оголошень «OLX» про продаж автомобілів, які перебувають на реєстрації в країнах Європейського Союзу за цінами, нижчими від цін на аналогічні автомобілі з українською реєстрацією.

09.03.2024 р., побачивши одне з оголошень про продаж автомобілів, розміщених на інтернет-майданчику оголошень «OLX» ОСОБА_8 , останньому зателефонував ОСОБА_14 . Під час спілкування ОСОБА_8 вказав ОСОБА_14 продовжити спілкування у месенджері WhatsApp та, під час листування, запропонував придбати автомобіль марки «AUDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , з номером НОМЕР_12 , не повідомивши при цьому що такий автомобіль є предметом гуманітарної допомоги, за 5 300 доларів США, на що останній погодився. Окрім того, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 що зазначений автомобіль безкоштовно може бути доставлений до м. Києва, на що останній також погодився.

Разом з цим, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне отримання прибутку, за рахунок продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги, ОСОБА_5 , який 08.03.2024 р. о 18.43 год. через пункт пропуску «Угринів-Долгобичув» (митний пост « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Львівської митниці ДМС України) здійснив виїзд до Республіки Польща та, у подальшому, до Литовської Республіки, під час перебування на території останньої у період часу з 09.03.2024 р. по 10.03.2024 р., точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці та за невстановлених обставин, ОСОБА_5 одержав транспортний засіб автомобіль марки «AUDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , з номером НОМЕР_12 .

Продовжуючи виконання раніше розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, направленого на продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, 11.03.2024 р. ОСОБА_5 , на автомобілі марки автомобіль марки «AUDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , з номером НОМЕР_12 , прибув до пункту-пропуску «Угринів-Долгобичув» (митний пост « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Львівської митниці ДМС України), де надав працівниками вказаного митного посту офіційний документ декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 р. № 174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2022 р. № 235), із зазначенням у графах декларації, з поміж іншого, транспортного засобу автомобіль марки «AUDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , з номером НОМЕР_12 , отримувач гуманітарної допомоги БЛАГОДІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ «БЛАГОДІЙНА ФУДАЦІЯ «АВТО ДЛЯ ПЕРЕМОГИ» (), після чого о 01.35 год. безперешкодно проїхав пункт пропуску та направився до м. Києва для продажу зазначеного автомобіля ОСОБА_14

Прибувши 11.03.2024 р. приблизно о 12.00 год. до м. Києва, ОСОБА_5 , продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_8 , зустрівся з ОСОБА_14 поряд з будівлею Національного цирку України за адресою: АДРЕСА_2 . Після огляду ОСОБА_14 автомобіля, останній передав ОСОБА_8 , а останній отримав грошові кошти в сумі 5 300 доларів США, як оплату за автомобіль марки «AUDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , з номером НОМЕР_12 . ОСОБА_5 , в свою чергу, передав ОСОБА_14 ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу на литовській мові, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, а також акт приймання-передачі № 2, відповідно до якого дарувальник БЛАГОДІЙНА ОРГАНІЗАЦІЯ «БЛАГОДІЙНА ФУНДАЦІЯ «АВТО ДЛЯ ПЕРЕМОГИ» передав на безоплатній основі ОСОБА_14 автомобіль марки «AUDI», номер кузова НОМЕР_1 .

Отже, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 здійснив продаж ОСОБА_14 автомобілю марки «AUDI», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , з номером НОМЕР_12 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 12.03.2024 р. становить 134 972 грн.

За аналогічних обставин, 28.03.2024 р. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 здійснив продаж ОСОБА_15 автомобілю марки «Mitsubishi Pajero», 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_13 , з номером НОМЕР_14 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 28.03.2024 р. становить 87 600 грн. та автомобілю марки «AUDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_15 , з номером НОМЕР_16 , який є предметом гуманітарної допомоги, та середня ринкова вартість якого станом на 28.03.2024 р. становить 52 543 грн.

За вказаних обставин, у період часу з 13.12.2023 р. по 28.03.2024 р., ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , здійснили продаж транспортних засобів, які є предметами гуманітарної допомоги загальною вартістю 785 012 грн., що станом на момент вчинення злочину більше ніж у триста п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є значним розміром.

13.06.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 201-2 КК України, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, наявні ризики передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколах допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , пред`явлення особи для впізнання за участю свідків, обшуку транспортних засобів від 17.04.2024 р., огляду мобільного телефону ОСОБА_8 , висновків експертів № № СЕ-19/115-24/7339-АВ, СЕ19/115-24/7336-АВ, СЕ19/115-24/7337-АВ, СЕ19/115-24/7673-АВ, СЕ-19/115-24/7340-АВ, СЕ19/115-24/6131-АВ, СЕ-19/115-24/6130-АВ, відповіді Миколаївської митниці ДМС України від 25.03.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Крім того, слід зауважити що встановлені, на даний час, досудовим розслідуванням обставини кримінального правопорушення та долучені матеріали об`єктивно підтверджують факт продажу підозрюваним ОСОБА_5 , під час дії воєнного стану, транспортних засобів, які ввезені на територію України, як гуманітарна допомога, що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, має можливість перетину кордону України.

Наявний й ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема перебуваючи на свободі, з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може схиляти осіб, яким здійснено продаж авто, до знищення або спотворення документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, які на цій стадії досудового розслідування не вилучені.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що відповідно обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, останній обізнаний про осіб, яким здійснювався продаж транспортних засобів, що не виключає можливого незаконного впливу на них.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то досудове розслідування на даний час триває, і, ОСОБА_5 , будучи обізнаний про обставини кримінального провадження, у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме можливість вживати заходів до перешкоджання досудовому розслідуванню.

Оскільки в ході досудового розслідування отримано інформацію про систематичне вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , разом з іншими особами, які на даний час не встановлені, незаконного продажу гуманітарної допомоги, то останні можуть продовжити домовлятись з громадянами України купувати транспортні засоби, які декларуються на кордоні, як гуманітарна допомога, тобто ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також має місце.

За наведеного, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених п. п. 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, і, як наслідок, скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується визначеного слідчим суддею розміру застави, то апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, визначаючи ОСОБА_5 розмір застави, в повній мірі врахував вказані норми закону.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, його роль у вчиненому, кількість епізодів злочинної діяльності та розміри завданої майнової шкоди внаслідок ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави, що перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є завідомо непомірним для підозрюваного та достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави, а тому має бути залишений у визначеному розмірі.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3