Справа № 710/611/24
Провадження № 1-кп/710/105/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені 15.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків Шполянського району Черкаської області, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, із середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому , що він орієнтовно наприкінці серпня 2023 року, ( більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) придбав шляхом зривання руками рослини коноплі, перебуваючи на узбіччі дороги за межами с. Сердегівка Звенигородського району Черкаської області, які в подальшому переніс за власним місцем проживання, а саме до гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де висушив та подрібнив, таким чином незаконно виготовив наркотичний засіб, для власного вживання без мети збуту та зберігав у зазначеному гаражному приміщенні до 15.02.2024, коли в період часу з 10 год. 09 хв. до 11 год. 11 хв., під час проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку, на полиці виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, яка, згідно висновку експерта від 01.03.2024 № СЕ-19/124-24/2314-НЗПРАП, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 9,48 г, на полиці у кросівку виявлено та вилучено паперовий згорток з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта від 01.03.2024 № СЕ-19/124-24/2312 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса висушеного наркотичного засобу канабісу 2,12 г.

Загальна маса вилученого наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс в перерахунку на суху речовину складає 11,6 г.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину не визнав, пояснив, що років два , три тому дійсно зірвав рослину із насінням для папуги, та у подальшому і забув про неї. Просив виправдати, підтримавши доводи захисника.

Захисник просив виправдати обвинуваченого, оскільки вважав, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена належними та допустимими доказами. Просив визнати недопустимим протокол обшуку, оскільки такий проведений з порушенням положень ст. 236 КПК України. Так, в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук будинку ОСОБА_4 чітко зазначено мету такого: відшукання та вилучення мобільного телефону з номером НОМЕР_1 . Після оголошення ухвали слідчого судді, на пропозицію слідчого ОСОБА_4 добровільно видав телефон із номером , вказаним в ухвалі про дозвіл на обшук. Отже, мета обшуку була досягнена, а тому слідча дія повинна була бути негайно припинена. Вважає, що подальше проведення обшуку є незаконним. Також звертав увагу, що свідок, допитана у судовому засіданні, проходила практику у відділку поліції та на прохання співробітника ОСОБА_6 була понятою, тому могла бути відповідно проінструктована. Також зауважив, що в ході обшуку був виявлений планшет, однак такий не був вилучений.

Прокурор вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, доведеною. Вважав, що обшук є законним, оскільки слідчий у своїй процесуальній діяльності є самостійним та ним було прийнято рішення про продовження обшуку, оскільки сім-карта не є невід`ємною частиною телефону і міг бути інший телефон з відповідним номером. Крім того, обвинувачений не заперечував, що зірвав рослини коноплі та зберігав їх. Щодо понятої зауважив, що така не була співробітником поліції, а тому перешкод у її залученні до слідчої дії не було.

Частинами 1, 2 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При цьому законодавцем установлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом ( ч.2 ст. 17 КПК України).

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого ( ч.1 ст. 92 КПК України).

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження обгрунтованості обвинувачення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором у суді були надані наступні докази:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань , № кримінального провадження 0000092, про внесення 15.02.2024 відомостей про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України ( а.с. 54);

-дорученням про проведення досудового розслідування від 15.02.2024 ( а.с. 55);

-постанову про визначення групи прокурорів від 15.02.2024 ( а.с. 56-57);

-постанову про призначення дізнавача від 15.02.2024 ( а.с. 58);

- запит дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області на адресу Слідчого відділення Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про надання надання оригіналу протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відеозапис під час обшуку та речові докази вилучені під час обшуку;

- супровідний лист Слідчого відділення Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області№1703/55-120-2024 від 19.02.2024, адресованого дізнавачу СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про надання ухвали слідчого судді від 07.02.2024, протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відеозапису під час обшуку та речових доказів вилучених під час обшуку ( а.с. 60-61);

-ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2024 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні № № 0000146 ( а.с. 66-67);

-протокол обшуку від 15.02.2024 за адресою: : АДРЕСА_1 , із відеозаписом ( а.с. 62-65,79);

-рапорт про повідомлення на 102 та рапорт старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 15.02.2024 про виявлення під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 поліетиленового пакету із залишками речовини рослинного походження із специфічним запахом та паперового згортку із залишками речовини рослинного походження зі специфічним запахом ( а.с. 69);

- супровідні листи про надання та направлення копій виділених матеріалів з кримінального провадження № 0000146;

-постанова про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 0000146 для приєднання їх до кримінального провадження від 15.02.2024 за № 0000092 ( а.с. 72-73);

-постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 15.02.2024 ( а.с. 80,81);

-постанова про призначення експертизи від 15.02.2024 ( а.с. 85-86);

-висновок експерта № СЕ-19/124-24/2312-НЗПРАП від 01.03.2024, відповідно до якого речовина рослинного походження зеленого кольору, яка надана на дослідження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою 2,12 г ( а.с. 87-92);

- постанова про призначення експертизи від 15.02.2024 ( а.с. 95-96);

- висновк експерта № СЕ-19/124-24/2314-НЗПРАП від 01.03.2024, відповідно до якого листя рослин, наданих на експертизу частин рослин зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. У стеблах рослин, наданих на експертизу частин рослин зеленого кольору, - тетрагідроканнабінолу в межах чутливості методу тонкошарової хроматографії не виявлено, тому згідно методики [1] стебла рослин до наркотичних засобів не відносяться, маса наркотичного засобу канабісу - 9,48 г ( а.с. 97-103);

-повідомленням про підозру від 30.04.2024 ( а.с. 105-107);

-протокол роз`яснення права на захист від 30.04.2024 ( а.с. 108-110).

У судовому засіданні також була допитана ОСОБА_7 , яка пояснила, що була понятою при проведенні обшуку у домоволодінні обвинуваченого (дати не пам`ятає) , про що її попросив співробітник райвідділу, де вона проходила практику, ОСОБА_6 . Вказала, що при обшуку були знайдені у пакеті та паперовому згортку частини рослин, на що обвинувачений вказав, що то насіння для папуги.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів ( ст. 85 КПК України).

Відповідно до положень статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом;

недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

До документів, у розумінні ст. 84 КПК України, як доказу у справі відповідно до положень ч.2 ст. 99 КПК України, належить зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Найперше суд надає оцінку протоколу обшуку від 15.04.2024, оскільки результати такого стали підставою для подальшого внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст. 309 КК України, та такий є доказом, який покладений в основу обвинувачення.

Обшук -це слідча дія, змістом якої є примусове обстеження житла, іншого володіння особи (приміщень і споруд, ділянок місцевості), окремих громадян, метою якого , відповідно до частин першої ст. 234 КПК України, є виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

У відповідності до ч.2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Відповідно змісту ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2024 року у справі № 694/307/24, клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, погоджене прокурором про проведення обшуку у кримінальному провадженні , внесеному до ЄДР за № 0000146 від 05.02.2024 задоволено частково. Надано уповноваженим у кримінальному провадженні № 0000146 особам, дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання та вилучення мобільного телефону із номером НОМЕР_1 , у якому містяться відеозаписи з погрозами фізичної розправи потерпілому Сторчаку ОСОБА_8 . В решті клопотання відмовлено.

У протоколі обшуку від 15 лютого 2024 року зазначено, що старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 запропонував видати зазначені в ухвалі мобільний телефон із № НОМЕР_1 , на що ОСОБА_4 заявив, що має із собою телефон та добровільно його видає. Потім зазначено, що в ході проведення обшуку на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 видав добровільно телефон марки (…) з номером телефону НОМЕР_1 . Телефон вилучено та запаковано.

Із відеозапису обшуку, долученого до протоколу, вбачається, що слідчий оголосив ОСОБА_10 ухвалу слідчого судді від 07 лютого 2024 року та, після її вручення останньому, запропонував видати телефон із вказаним в ухвалі номером телефону, на що ОСОБА_10 погодився та відразу надав телефон. Слідчий пересвідчився, що виданий телефон має номер телефону, вказаний в ухвалі слідчого судді та вилучив його. Разом із тим, слідчий після належного пакування мобільного телефону, продовжив обшук домоволодіння ОСОБА_10 , вказавши « Давайте проведемо мабуть у будинку спочатку», та у подальшому за рекомендаціями голосу за кадром, вирішим проводити обшук в інших приміщеннях. При цьому не запитував у ОСОБА_10 про наявність іншого телефону із таким же номером телефону, як на те посилався прокурор у судовому засіданні, не зазначив мету подальшого обшуку, разом із тим, декілька разів повторював обвинуваченому про можливість видати заборонені речі, що створює враження іншої мети обшуку, а ніж зазначена , як у клопотання про проведення обшуку, так і в ухвалі слідчого судді.

Нормами частини 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень частини 3 ст. 234 КПК України у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості зокрема про індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, у свою чергу, відповідно до положень частини 2 ст. 235 КПК України, повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості зокрема про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Частина 5 статті 236 КПК України встановлює певні обмеження під час обшуку, а саме: обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку, якою згідно з частиною 1 статті 234 КПК України є виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Аналіз приведених норм, дає підстави вважати, що досягнення мети обшуку, як чинник, що обмежує його проведення в часі, означає те, що завдання обшуку, які перед ним ставилися, вже досягнуті слідчим, і подальше його проведення позбавлене тієї мети, яка із самого його початку була визначена ухвалою слідчого судді.

Однією із засад кримінального провадження є недоторканність житла чи іншого володіння особи ( ст. 7 КПК України)

Відповідно до положень ст. 30 Конституції України та ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із положеннями ст.8 Конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до правозастосовної практики, судовий контроль під час розгляду клопотання про проведення обшуку здійснюється з метою забезпечення права на недоторканість житла чи іншого володіння особи.

У цьому аспекті, суд звертає увагу на узагальнену позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно якої при оцінці правомірності обшуку ключовими є зокрема зміст та обсяг судового рішення про обшук і повноваження, покладені на слідчих, і таке рішення повинно: І) містити достатню інформацію щодо мети обшуку, аби дозволити оцінити чи слідчі діяли законно, чи перевищили свої повноваження; ІІ) бути розумно обмеженим - забезпечити щоб обсяг обшуку стосувався виключно злочинів, що розслідуються, не ілюструвати широкий обсяг і не надавати слідчим / прокурорам необмежені дискреційні повноваження у визначенні того, які документи «становлять інтерес» для кримінального розслідування.

Такі заходи направлені на убезпечення особи, її права на недоторканість житла, від процесуального свавілля з боку слідчого/прокурора і проведення обшуку виключно з метою здобуття доказу у конкретному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді від 07 лютого 2024 року містить опис мети обшуку, виявлення доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.345 КК України, та чіткий обсяг обшуку - відшукання та вилучення мобільного телефону із номером НОМЕР_1 .

Отже, після добровільної видачі ОСОБА_10 вказаного предмету мета обшуку досягнута, а відтак ухвала слідчого судді вичерпала свою дію, тому подальший обшук є незаконним.

Доводи прокурора щодо свободи слідчого у здійсненні процесуальних дій та прийняття рішення слідчим проводити подальший обшук із метою виявлення іншого телефону з вказаним в ухвалі номером телефону, суд оцінює критично, зокрема із урахуванням відомостей, які містить відеозапис.

Відповідно до положень ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності…

Нормами статті 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, процесуальна самостійність обмежується порядком, встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, та не може приводити до свавілля.

Таким чином, за встановлених судом обставин, з урахуванням приведених норм, суд приходить до висновку, що проведений обшук є незаконним, оскільки здійснений із порушенням його суттєвих умов та таким, що порушив право обвинуваченого на недоторканість житла.

Згідно з п.1 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Ураховуючи наведене, суд погоджується із позицією сторони захисту, та визнає недопустимим доказом протокол обшуку від 15 лютого 2024 року із відеозаписом.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 5052 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Таким чином, похідні докази : висновок експерта № СЕ-19/124-24/2312-НЗПРАП від 01.03.2024 та висновок експерта № СЕ-19/124-24/2314-НЗПРАП від 01.03.2024 суд визнає недопустимими.

Інші документи , надані суду не є доказами події кримінального правопорушення або вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення , а свідчать про проведення дізнавачем та прокурором процесуальних дій в межах кримінального провадження.

Свідчення свідка не є доказом вини обвинуваченого, оскільки свідок була понятою при проведенні незаконного обшуку.

За змістом положень ч.1 статті 373 КПК України, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, або кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, або в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Таким чином, обвинуваченого слід виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100,124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та виправдати, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Витрати на залучення експертів віднести на рахунок Державного бюджету України.

Речові докази:

- DVD - диск з відеозаписом відзнятим під час проведення обшуку - залишити в матеріалах кримінального провадження;- полімерний пакет з листям та стеблами, поміщений до стандартного пакету Експертної служби МВС України №5524027, на який нанесено пояснюючий напис: N?CE-19/124-24/2314-НЗПРАП - переданий до кімнати речових доказів ВПД N?2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити;- речовину рослинного походження - канабіс, поміщену до стандартного пакету Експертної служби МВС України N?5430594, на який нанесено пояснюючий напис: N?CE-19/124-24/2312-НЗПРАП - переданий до кімнати речових доказів ВПД N?2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1