Справа № 168/1131/23
Провадження № 1-в/168/19/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Ковельського РС з питань пробації ОСОБА_4 ,

особи, відносно якої розглядається подання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Ковельського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_4 відносно:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Стара Вижівка Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з повною загальною освітою, не одруженого, засудженого вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 23.02.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік,

про вирішення питання про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, караність якого законом усунута,-

ВСТАНОВИВ:

До Старовижівського районного суду Волинської області надійшло подання начальника Ковельського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Подання мотивує тим, що на обліку у відділі перебуває ОСОБА_5 , засуджений вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 23.02.2024 року, за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків визначених ч.1 ст.76 КК України.

Водночас ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХвід 18.07.2024 року внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становить 2684 грн.

Зважаючи на те, що відповідно до вироку Старовижівського районного суду Волинської області від 23.02.2024 року вартість викраденого ОСОБА_5 майна на момент вчинення правопорушення 10 вересня 2023 році становить менше 2684 грн., а саме: 830,00 грн., орган пробації просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, караність якого законом усунута.

Представник Ковельського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримали, вважають, що наявні всі законні підстави для звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, караність якого законом усунута.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив звільнити його від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Заслухавши думку учасників, вивчивши подання та дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 23.02.2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків визначених ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537, п.2ч.2ст.539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з положень ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 КУпАП викладено у новій редакції, а саме положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону №3886-IX від 18.07.2024) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а положеннями ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону №3886-IX від 18.07.2024) передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Разом з цим, приписи ст.58 Конституції України передбачають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022р. з 1 січня 2023 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) гривень. Тому два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2023 рік складають суму в розмірі: 2684 грн. (2 х (50% х 2684)).

Таким чином, з урахування вказаних змін та встановленого у 2023 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень Податкового кодексу України, на момент вчинення ОСОБА_5 діяння 10 вересня 2023 року, за які він засуджений вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 23.02.2024 року, вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становила 2684 грн.

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду від 23.02.2024 року становила 830,00 грн.

З огляду на наведене, суд вважає, що положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності, мають зворотну силу в часі та підлягають застосуванню у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

Окрім цього, з висновку про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX, який викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), вбачається, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_5 , засуджений до покарання за вчинення діянь, що мали місце 10 вересня 2023 року, кримінальна караність яких законом усунена, зокрема викрадення майна за кожним окремим епізодом вартістю, нижчою від 2684 грн. за 2023 рік, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає до задоволення, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за вищевказаним вироком суду.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5, 74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Ковельського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, караність якого законом усунута - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 23.02.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду, через Старовижівський районний суд Волинської області, протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1