ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 754/2887/20

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/824/4125/23

Провадження № 51 - 726 км 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 у режимі відеоконференції,

її захисника адвоката ОСОБА_7 ,

захисника засудженої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000977 від 12 жовтня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року за ст. 185 ч. 4, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

за ст. 307 ч. 3 КК України,

за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року щодо неї.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 307 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, окрім житла.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року та за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 указано рахувати з 19 травня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави скасовано.

У строк покарання ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення з 15 серпня

2019 року по 26 грудня 2019 року, а також строк її перебування під вартою з моменту затримання і поміщення до ДУ «Київський слідчий ізолятор» у порядку виконання вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року з 01 липня

2019 року по 19 травня 2023 року.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 307 ч. 2, ст. 307 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, окрім житла. У касаційній скарзі судові рішення щодо ОСОБА_8 не оскаржено, а також касаційних скарг від неї та в її інтересах не надходило.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави з кожної по

20 725 гривень 32 копійки за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

У лютому 2019 року ОСОБА_6 увійшла до складу злочинної групи, організованої її знайомою особою, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з її смертю, з метою отримання доходів на постійній основі від незаконних операцій з наркотичними засобами на території м. Києва, до складу якої також увійшла ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_6 спільно з організатором та ОСОБА_8 здійснювала оплату за придбання наркотичного засобу - метадону, подальшу його підготовку шляхом зважування та фасування, зняття коштів, отриманих від незаконного збуту наркотичного засобу - метадону та його незаконний збут на території Дніпровського району м. Києва. Відповідно до відведеної ролі та згідно з розробленим організатором планом діяльності злочинної групи ОСОБА_6 здійснювала збут наркотичного засобу - метадону, який отримувала безпосередньо в організатора, безконтактним шляхом схованки, а також контактним шляхом iз рук в руки на території Дніпровського району м. Києва. Збут наркотичного засобу - метадону здійснювався лише після телефонного підтвердження організатора про надходження коштів на картковий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ідея Банк». За виконання відведених їй функцій в організований злочинній групі ОСОБА_6 постійно отримувала від організатора частину наркотичного засобу для особистих потреб, а також гроші на проживання.

Загалом від збуту наркотичних засобів у період часу з лютого 2019 року по 15 серпня 2019 року на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 надійшли кошти в сумі близько 832 000 гривень, а зняття готівки у касах банку та банкоматах відбулось на суму близько 813 000 гривень. Зокрема, протягом вказаного періоду часу з використанням реквізитів зазначеного банківського карткового рахунку було проведено понад 2 700 транзакцій, пов`язаних із збутом наркотичних засобів наркозалежним особам. Банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , оформлений в АТ «Ідея Банк», належить ОСОБА_10 , який не був обізнаний зі злочинними планами і передав банківську картку в користування особі, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з її смертю.

16 травня 2019 року особа, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з її смертю, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до розподілених ролей і функцій, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбали з метою збуту наркотичний засіб - метадон (фенадон) загальною масою 0,654 грама, який ОСОБА_8 перевезла за місцем їх проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , де учасники злочинної групи зберігали заначений наркотичний засіб з метою збуту. 17 травня 2019 року о 22 годині 05 хвилин

ОСОБА_8 на виконання спільного злочинного плану безконтактним шляхом схованки біля будинку АДРЕСА_2 незаконно збула наркотичний засіб - метадон (фенадон) загальною масою 0,654 грама у чотирьох запаяних полімерних згортках відповідно по 0,160 грама, 0,172 грама, 0,174 грама та 0,148 грама ОСОБА_11 за 1 600 гривень, які останній перерахував на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .

29 липня 2019 року особа, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з її смертю, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи повторно, відповідно до розподілених ролей та функцій, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбали з метою збуту наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 0,113 грама, який зберігали за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня о 18 годині 03 хвилини ОСОБА_6 , діючи відповідно до розподіленої їй ролі, на літній терасі бару «Molotok Loft Bar», розташованого за адресою:

АДРЕСА_3 , збула ОСОБА_11 за 430 гривень наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 0,113 грама в згортку з фольги, який особисто передала ОСОБА_11

15 серпня 2019 року особа, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з її смертю, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи повторно, відповідно до розподілених ролей та функцій, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбали з метою збуту наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 32,471 грама, що є особливо великим розміром. Того ж дня ОСОБА_8 , діючи відповідно до розподіленої їй ролі, на автомобілі марки «Форд» з державним номерним знаком

НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який не був обізнаний зі злочинними планами, перевезла придбаний наркотичний засіб на

АДРЕСА_4 , де була зупинена працівниками патрульної поліції і в період часу з 16 години 35 хвилин по 16 годину 55 хвилин у неї було виявлено та вилучено зазначений наркотичний засіб.

Крім того, 15 серпня 2019 року особа, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з її смертю, діючи повторно, відповідно до розподілених ролей та функцій, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбала з метою збуту наркотичний засіб - метадон масою 0,202 грама та 0,585 грама, а також особливо небезпечну психотропну речовину - PVP загальною масою 0,056 грама, які у продовження спільного злочинного наміру, відомого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , продовжила повторно незаконно зберігати з метою збуту по місцю їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і які того ж дня в період часу з 14 години 19 хвилин по 19 години 02 хвилини були виявлені та вилучені працівниками поліції в ході проведення обшуку вказаної квартири. Під час обшуку також було виявлено та вилучено: сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) загальною масою 0,045 грама; фольгові смужки у кількості 70 штук; металева коробка з фольговими та поліетиленовими смужками; електронні ваги в кількості 3 штуки, на яких містяться нашарування наркотичного засобу - метадону (фенадон) масою 0,0011 грама, 0,0002 грама, 0,0004 грама і сильнодіючого лікарського засобу - дифенгідраміну (димедрол) масою 0,0002 грама та 0,0001 грама.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишено без задоволення, а зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 змінено в частині призначення покарання ОСОБА_8 .

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду

м. Києва від 17 серпня 2022 року, більш суворим, призначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року,

ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк

11 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, окрім житла.

На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк остаточного покарання відбуте нею покарання за вироком Шевченківського районного суду

м. Києва від 17 серпня 2022 року.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо неї і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, засуджена указує на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо її винуватості ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах. Зазначає, що оперативна закупка 29 липня 2019 року проведена незаконно, а отримані в її результаті докази вважає недопустимими. Указує на те, що в постанові прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 29 липня 2019 року в порушення вимог ст. 271 КПК України не вказано про відсутність провокації особи на вчинення злочину, а в протоколі контролю за вчиненням злочину (оперативної закупки) від 29 липня 2019 року відсутні дані про всіх осіб, які брали участь, та їх підписи. Вважає, що із отриманих доказів взагалі неможливо встановити особу, яка збула наркотичний засіб 29 липня 2019 року, зокрема в протоколі огляду місця події від 29 липня 2019 року закупник ОСОБА_11 вказує на придбання наркотичного засобу у ОСОБА_6 , хоча надалі в протоколі вказує, що продавець представилась ім`ям ОСОБА_14 , при цьому невідомо звідки їй стала відома ОСОБА_6 , оскільки впізнання не проводилося. Звертає увагу на те, що згідно з протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та даними висновку судової фоноскопічної експертизи від 24 лютого 2020 року N19/23/1/90-СЕ/19 копії записів телефонних розмов ОСОБА_6 були зафіксовані з абонентського номеру НОМЕР_3 , який їй ніколи не належав і у неї не вилучався, а також розмов по ньому вона не вела. Вважає протокол обшуку від 15 серпня 2019 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , а також вилучені під час зазначеного обшуку речі та похідні докази недопустимими, оскільки обшук було проведено з чисельними істотними порушеннями з боку органу досудового розслідування. Зокрема зазначає, що під час обшуку були вилучені речі, які ОСОБА_6 не належать, а у кімнаті, де вона проживає з чоловіком обшук взагалі не проводився. Указує на те, що окрім слідчого обшук проводили декілька невідомих осіб, дані про яких відсутні в протоколі обшуку, а відеозапис обшуку не відображає дії усіх осіб, які знаходились в різних кімнатах, і не співпадає з протоколом. Вважає, що показання свідка ОСОБА_11 не можуть бути взяті до уваги, оскільки ухвали про проведення допиту свідка з використанням технічних засобів з іншого приміщення суд не постановляв, наявність заперечень сторін кримінального провадження проти проведення допиту свідка в умовах, що унеможливлюють його ідентифікацію не з`ясовував, допит відбувався з низькою якістю звуку і неможливо було зрозуміти показання свідка, на що стороною захисту подавалися зауваження. Указує на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів апеляційних скарг та в порушення вимог ст. 404 ч. 3 КПК України безпідставно відмовив у повторному дослідженні доказів.

Заперечень на касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Засуджена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні висловили доводи на підтримання касаційної скарги засудженої та просили її задовольнити.

Захисник засудженої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні просила вирішити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому

статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених

у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

При залишенні апеляційної скарги без задоволення суд апеляційної інстанції має зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, тобто процесуальний закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке веде до скасування судового рішення.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просила скасувати вирок суду першої інстанції щодо неї як незаконний та необґрунтований. Указувала на відсутність доказів її винуватості та грубе порушення її прав під час досудового розслідування, у тому числі в ході проведення обшуку в її помешканні.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, недопустимість доказів, просив скасувати вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , а кримінальне провадження закрити за відсутністю події кримінального правопорушення.

Серед доводів апеляційних скарг обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 зазначали про недопустимість протоколу обшуку від 15 серпня

2019 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою:

АДРЕСА_1 , а також похідних доказів, оскільки обшук було проведено з чисельними порушеннями закону. Обвинувачена ОСОБА_6 звертала увагу на те, що відеозапис обшуку неодноразово переривався і в цей час вилучалися наркотичні засоби, які їй не належать. Захисник, у тому числі, указував на те, що окрім слідчого обшук проводили декілька невідомих осіб, дані про яких відсутні в протоколі обшуку. Зазначав, що відеозапис обшуку не відображає дії усіх осіб, які одночасно знаходились в різних кімнатах. Крім того, звертав увагу на те, що протокол обшуку не співпадає з відеозаписом слідчої дії, оскільки на відео не зафіксовано знаходження і вилучення всіх речовин та предметів, більшість з яких зафіксовано тільки при складанні опису.

Захисник ОСОБА_7 зазначав, що результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_6 , оскільки копії записів телефонних розмов, в яких нібито брала участь ОСОБА_6 , були зафіксовані з абонентського номеру НОМЕР_3 , який їй ніколи не належав і у неї не вилучався, а також розмов по ньому вона не вела.

Крім того, захисник ОСОБА_7 вважав, що показання свідка ОСОБА_11 не можуть бути взяті до уваги, оскільки допит відбувався з низькою якістю звуку і неможливо було зрозуміти показання свідка, суддя змушений був перекладати обвинуваченим відповіді свідка ОСОБА_11 , на що стороною захисту подавалися зауваження.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 370, 419 КПК України належним чином не перевірив зазначених доводів апеляційних скарг обвинуваченої

ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 і не надав на них мотивованих відповідей з посиланням на конкретні матеріали кримінального провадження.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 також просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, у тому числі повторно дослідити відеозапис обшуку від 15 серпня 2019 року за адресою: за адресою:

АДРЕСА_1 , та аудіозапис судового засідання в суді першої інстанції від 12 вересня 2022 року, під час якого було допитано свідка ОСОБА_11 . У задоволенні зазначеного клопотання судом апеляційної інстанції в судовому засіданні від

02 листопада 2023 року було відмовлено за необґрунтованістю.

Разом з тим, враховуючи загальні засади кримінального провадження, а саме принцип безпосередності дослідження доказів, вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , його клопотання про повторне дослідження доказів у даному конкретному кримінальному провадженні не було необґрунтованим в розумінні

ст. 404 ч. 3 КПК України.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 здійснював Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: ОСОБА_15 (головуючий), ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Проте суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_17 брала участь у вказаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Так, ухвалами від

03 квітня 2019 року та від 13 червня 2019 року, які наявні в матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_17 надавала дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій: - аудіо-, відеоконтроль особи; - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; - візуальне спостереження за особою в публічно доступних місцях.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено незаконним складом суду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і безумовною підставою для скасування судового рішення на підставі ст. 412 ч. 1 п. 2 КПК України.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до вимог ст. 433 ч. 2 КПК України суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Якщо задоволення скарги дає підстави для прийняття рішення на користь інших засуджених, від яких не надійшли скарги, суд касаційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та в порядку

ст. 433 ч. 2 КПК України щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга засудженої

ОСОБА_6 - задоволенню частково.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Інші доводи касаційної скарги засудженої ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та недопустимість доказів, які аналогічні доводам її апеляційної скарги та апеляційної скарги її захисника - адвоката ОСОБА_7 , підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вимоги ст. 433 ч. 3 КПК України та беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення у контексті даного кримінального провадження і не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою попередження ризику їх переховування від суду, оскільки вони не можуть не усвідомлювати імовірність повторного визнання їх вини за висунутим обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 307 ч. 3 КК України, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6 та в порядку ст. 433 ч. 2 КПК України щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3