Справа № 158/3275/19 Провадження №11-кп/802/397/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 01 лютого 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 01 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування призначеного вироком суду покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

У відповідності до оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень, прийняття рішення про звільнення його від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку є неможливим, бо таке рішення буде передчасним без вирішення відповідним судом питання про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованих йому злочинів в період іспитового строку.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати, задовольнити подане ним клопотання про звільнення його від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

ОСОБА_7 зазначає, що засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України, обов`язки.

У свою чергу, ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 27 червня 2023 року відмовлено у задоволенні подання Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Волинській області про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання та направлення його для відбуття призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року покарання.

Таким чином іспитовий строк у ОСОБА_7 закінчився, протягом якого він за іншими кримінальними правопорушенням судом винним не визнавався, протягом іспитового строку виконував покладені на нього судом обов`язки в повному обсязі. Разом з тим, станом на час ОСОБА_7 не звільнено від відбування покарання.

Апелянт вважає, що відсутність законодавчого регулювання ситуації щодо необхідності після закінчення іспитового строку звільнити особу від відбування покарання за умови, що вона виконала всі обов`язки та за відсутності обвинувального вироку суду щодо вчинення нею нового кримінального правопорушення у період іспитового строку, реалізуючи тим самим презумпцію невинуватості, та, з іншого боку, необхідності застосування ст.ст. 71,72 ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, не може бути підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки це може призвести до порушення принципу презумпції невинуватості та порушення прав особи.

Крім того, ОСОБА_7 звертає увагу, що на момент закінчення іспитового строку та на час розгляду клопотання щодо нього відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, тому він не можливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення. Жодних доказів того, що його визнано судом винуватим у вчиненні інших кримінальних правопорушень і вирок суду набрав законної сили, в матеріалах справи не має.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку згідно вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки. Вказаний вирок змінено ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 червня 2020 року в частині призначення додаткового покарання, постановлено зменшити призначене судом ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами до 1 (одного) року.

Статтею 78 КК України регламентовані правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч.1 ст.78 цього Кодексу.

Такими умовами є: закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених цією статтею, а також обов`язку не вчиняти протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України та не дає підстав для застосування ст.78 цього Кодексу, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Судом першої інстанції встановлено, що на даний час у провадженні Любомльського районного суду Волинської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0000047 від 18.05.202, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.305 КК України.

Станом на апеляційний розгляд ОСОБА_7 з обліку Володимирського районного відділу №2 філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області не знятий та питання щодо звернення до суду з поданням про звільнення від відбування покарання по закінченню випробувального терміну не ініціювалось у зв`язку з внесенням до ЄРДР відомостей про вчинення першим нового кримінального правопорушення під час випробувального терміну.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що встановлені судом першої інстанції обставини справи підтвердились під час апеляційного розгляду. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, ч.2 ст.305 КК України на даний час знаходиться на розгляді у Любомльського районного суду Волинської області.

Таким чином, у разі доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень, остаточне покарання повинно бути призначене за правилами ч.3 ст.78 КК України, яка передбачає, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

При цьому закон, зокрема ч.3 ст.78 КК України, не містить посилання на те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, про що вказує апелянт в апеляційній скарзі, оскільки самим законом передбачено, що в цьому випадку суд не направляє засудженого для відбування призначеного покарання, а лише у разі доведеності його вини у вчиненні нового злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

Сплив іспитового строку є лише підставою для розгляду питання про звільнення засудженого від призначеного покарання, а не підставою для задоволення відповідного клопотання, як на тому наголошує апелянт. Прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду.

Апеляційний суд наголошує, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому відсутні порушення такої засади, як презумпція невинуватості.

Вказані положення законодавства не суперечать вимогам ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч.3 ст.78 КК України.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди повинні розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України при звільненні від відбування покарання.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання після закінчення іспитового строку, а клопотання останнього вважає необгрунтованим.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, виходячи з вимог статті 78 КК України, прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 01 лютого 2024 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді