ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2107/24 Справа № 191/5024/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ( приймає участь в режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000094,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, так як з повним текстом ухвали адвокат ознайомився лише 06.11.2024 року, також просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000094 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя не в повній мірі дослідив обставини кримінального провадження, так як дізнавачем не було належним чином проведено досудове розслідування, а саме:

- не вилучено металевий прут, яким нібито нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

-документально не підтверджені тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- не витребувані документи щодо права користування на земельну ділянку №122;

-не з`ясовано для чого ОСОБА_10 необхідно було заходити на територію ділянки №122, відтягувати ворота, щоб передати рішення правління товариства про виселення потерпілих з цієї ділянки;

- відсутнє рішення суду про виселення потерпілих;

-згідно із наданих фотокопій права сторона воріт була зірвана та впала в бік ОСОБА_10 , а не потерпілих;

- не з`ясовано, якими ще двома діями нанесені тілесні ушкодження потерпілим; - не надано оцінку доказам, які підтверджують умисел ОСОБА_10 в нанесенні тілесних ушкоджень потеплілим;

- ОСОБА_10 не було повідомлено про підозру;

- було порушено право потерпілих на ознайомлення з матеріалами справи.

Також посилається на те, що слідчий суддя при дослідженні доказів порушив права потерпілих та не зачитав документи, складені російською мовою.

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження №0000094 від 21.09.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, характеризується тільки умисною виною, тому враховуючи протоколи допитів потерпілих, протоколи слідчих експериментів за участі потерпілих та висновки експерта №2258е від 25.07.2024 року та №2257е від 25.07.2024 року, не вбачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 03.05.2024 року виникли в результаті умислу у ОСОБА_10 на спричинення їм легких тілесних ушкоджень та внаслідок завдання не менше трьох ударів кожному, на чому наголошує представник скаржників.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілих та їх представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Відповідно до матеріалів справи, резолютивна частина ухвали слідчого судді постановлена 30 вересня 2024 року, тобто останній день для подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді припадає на 04 листопада 2024 року, разом з цим, повний текст ухвали було складено та оголошено 04 листопада 2024 року, копію ухвали адвокат отримав 23:19 год. 04 листопада 2024 року, а апеляційну скаргу подав 08 листопада 2024 року , що є підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З матеріалів судового провадження вбачається, що при розгляді скарги представника потерпілих-адвоката ОСОБА_9 ці вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, що зазначено у ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, відомості про кримінальне правопорушення №0000094 за ч. 1 ст. 125 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року, а 21.09.2024 року дізнавачем СД Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку.

Згідно із абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Отже, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України дізнавач закрив кримінальне провадження.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що досудове розслідування належним чином проведено не було, не заслуговує на увагу, оскільки дізнавачем дотримані вимоги кримінального процесуального закону, який згідно із ст.110 КПК України належним чином дослідив обставини кримінального провадження, надав їм належну правову оцінку та виклав в постанові про закриття кримінального провадження мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем надано аналіз встановленим обставинам, оцінено зібрані докази в їх сукупності та встановлено, що в діях ОСОБА_10 відсутні ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, а саме: умислу.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення за ст. 125 КК України характеризується тільки умисною виною, заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення слідчих експериментів 19.06.2024 року потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 показали механізм отримання ними тілесних ушкоджень, а саме: ОСОБА_10 тягнув хвіртку дверей на себе, а ОСОБА_13 на себе, і в цей час ОСОБА_8 отримав хвірткою, яку ОСОБА_10 відпустив і таким чином наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді двох саден та синця обох кистей. Також ОСОБА_10 коли відпускав другу частину воріт, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 по правому коліну.

Висновками експерта №2261е та 2263е від 25.07.2024 року встановлено, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців правого колінного суглобу, що спричинені від не менше трьох травматичних дій тупого ( тупих) предмету ( предметів), в термін на яких вказувала ОСОБА_7 , тобто 03.05.2024 року, а у ОСОБА_8 виявлені виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох саден та синця обох кистей, що спричинені від не менше трьох травматичних впливів тупого ( тупих) предмету ( предметів), в термін на яких вказує ОСОБА_8 , тобто 03.05.2024 року. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновків експерта №2263е, 2258е та №2257е від 25.07.2024 року механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідає механізму їх спричинення, на який потерпілі вказали під час слідчого експерименту.

Таким чином, експертом враховано механізм спричинених тілесних ушкоджень, на який вказували потерпілі та не виявлено розбіжностей між кількістю спричинених травм та отриманих тілесних ушкоджень, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, свідок ОСОБА_14 надав пояснення, згідно із якими він був свідком події, яка відбулася 03.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , під час якої ОСОБА_10 та ОСОБА_7 перебували біля хвіртки паркану, до них підійшла ОСОБА_7 , яка тримала в руках металевий прут, яким нанесла удар по рукам ОСОБА_10 , після чого він відпустив хвіртку.

06.08.2024 року ОСОБА_10 надав пояснення та повідомив ті ж самі обставини, які повідомив свідок ОСОБА_14 .

Таким чином, не вбачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникли в результату умислу у ОСОБА_10 на спричинення їм тілесних ушкоджень.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що не вилучено металевий прут та документально не підтверджені тілесні ушкодження ОСОБА_10 , є такими, що не впливають на судове рішення, оскільки потерпілі не надавали показів щодо нанесення тілесних ушкоджень металевим прутом.

Також не заслуговують на увагу доводи про те, що не витребувані документи щодо права користування на земельну ділянку №122, не з`ясовано для чого ОСОБА_10 необхідно було заходити на територію ділянки №122, відтягувати ворота, щоб передати рішення правління товариства про виселення потерпілих з цієї ділянки, відсутнє рішення суду про виселення потерпілих, згідно із наданих фотокопій права сторона воріт була зірвана та впала в бік ОСОБА_10 , а не потерпілих, є такими, що не впливають на рішення суду та не спростовують механізм нанесення тілесних ушкоджень, повідомлений самими потерпілими.

Доводи про те, що ОСОБА_10 не повідомлено про підозру, не є слушними, оскільки у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження прокурором встановлено, що із зібраних доказів по справі та проєкту повідомлення про підозру не вбачається, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникли в результаті умисних дій ОСОБА_10 , таким чином, прокурором не було погоджено повідомлення про підозру відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України.

Також не є слушними посилання в апеляційній скарзі на те, що було порушено право потерпілих на ознайомлення з матеріалами справи, оскільки матеріали кримінального провадження будь-яких заяв про ознайомлення не містять, при цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілим були направлені судові повістки про виклик до поліції для ознайомлення з матеріалами , а також копію постанови про закриття кримінального провадження.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя при дослідженні доказів порушив права потерпілих та не зачитав документи, складені російською мовою, не є слушним з огляду на таке.

Відповідно до наданих матеріалів кримінального провадження на російській мові складено лише заяву потерпілого ОСОБА_8 щодо долучення документів, що не вказує на недослідження матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно із ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Під час апеляційного перегляду потерпіли підтвердили, що володіють українською мовою та розуміють її.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про невиконання слідчим всіх необхідних дій для повного, всебічного і неупередженого встановлення обставин кримінального правопорушення та неповноту судового розгляду скарги слідчим суддею є необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_9 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року .

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000094 - залишити без задоволення .

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0000094 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4