№ 207/2018/24
№ 1-кп/207/248/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження №0000185 від 07.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 календарних днів в зв`язку з тим, що є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 просили не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. На теперішній час розгляд справи по суті триває, отже існує ризик впливу обвинуваченого на свідків. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_5 обвинувачення, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, на думку суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, вчинити новий злочин, тому з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою не більше ніж на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України до 01 листопада 2024 року, включно, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1