Справа № 629/6372/24
Номер провадження 1-кс/629/1655/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , заявника по скарзі - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова заяву слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 про самовідвід, -

в с т а н о в и в:

В провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Лозівського РВП ГУНП в Харківській області. В обґрунтування заяви зазначено, що 01.11.2024 у судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що він не заявляє відвід, але не довіряє слідчому судді ОСОБА_4 , оскільки згідно ухвали від 20.12.2023 було відведено ОСОБА_5 , який є її цивільним чоловіком. Так, 20.12.2023 у судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання про відвід слідчого судді ОСОБА_5 та вказав, що звернувся до органів ДБР та НАБУ з приводу, на його думку, порушених слідчим суддею ОСОБА_5 прав заявника про розгляді його скарг на дії Лозівського РВП ГУ, в свою чергу ОСОБА_5 звернувся до Генерального прокурора.

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань та пояснень від неї не надходило.

Заявник по скарзі ОСОБА_3 у судовому засіданні самовідвід залишив на розсуд суду, при цьому зазначив, що підстави, за яких слідчий суддя ОСОБА_4 заявила самовідвід, вже були розглянуті під час вирішення його заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_4 та ним була надана оцінка під час винесення ухвали Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 29.10.2024.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

В провадження слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 . 15.10.2024 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, під час розгляду якої заявник заявив відвід слідчому судді ОСОБА_4 .

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 було відмовлено.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі принципам змагальності сторін, диспозитивності та розумності строків.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22 жовтня 2019 року (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Підстави для відводу судді викладенні у статті 75 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно п.п. 49,50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суд зазначає, що обґрунтування, наведені слідчим суддею ОСОБА_4 в заяві про самовідвід, не можуть розцінюватись як підстава для відводу слідчого судді по справі, оскільки вони не містять обставин, що викликають сумнів у її неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначеної скарги.

Враховуючи вищезазначене, у тому числі й те, що на підтвердження заяви про самовідвід не надано жодного доказу упередженості чи зацікавленості слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді скарги, приходжу до висновку, що заява про самовідвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 про самовідвід у справі № 629/6372/24, номер провадження 1-кс/629/1566/24 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6