ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/5335/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/889/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, громадянку України, з середньою освітою, неодружену, без місця реєстрації, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

-05.10.1992 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.143 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-05.06.1997 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України на 1 рік позбавлення волі;

-28.01.1999 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140, ст.ст.42, 43 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-18.05.2001 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140, ч.1 ст.196-1, ст.42 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-03.11.2003 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження вол;

-11.03.2011 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнену 18.04.2011 з за відбуттям строку покарання;

-18.09.2015 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-16.05.2017 Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-28.03.2019 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі п. «Г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнену від призначеного покарання;

-24.12.2019 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнену 01.06.2022 за відбуттям строку покарання,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_7 06 липня 2023 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, в період дії воєнного стану, введеного на території України та продовженого до теперішнього часу, будучи обізнаною з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Морозова», яка розташована по вулиці Морозова в Слобідському районі міста Харкова, побачила, як раніше незнайома їй ОСОБА_8 поклала до сумки, яку мала при собі, належний останній мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi 9».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення належного ОСОБА_8 майна, ОСОБА_9 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прослідувала за ОСОБА_8 до тролейбусу маршруту № 3, який далі рухався до зупинки громадського транспорту «Комунальний ринок» та, скориставшись відсутністю спостереження за нею з боку третіх осіб, таємно викрала з сумки ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi 9» вартістю 2623 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2623 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку. Указав, що вартість викраденого ОСОБА_7 майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації її дій, просить пом`якшити їй покарання, оскільки вона щиро розкаялась, має захворювання на СНІД, перебуває на обліку в спеціальному закладі з ОСОБА_11 . Зауважила, що їй не було надано захисника за рахунок держави. Відзначила, що по даній справі до відповідальності притягнули лише її, а не того, хто продав мобільний телефон та в кого його було вилучено. Наголосила, що вона має бажання виконувати суспільно-корисні роботи для перемоги ЗСУ.

Обвинувачена ОСОБА_7 ,будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, тим самим скористалася на власний розсуд своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Апеляційну скаргу обвинуваченої просив задовольнити частково.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_7 вчинила 06.07.2023 за епізодом стосовно потерпілої ОСОБА_8 .

Станом на 01.01.2023 по 31.12.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив у 2023 році - 2684 грн. (1342?2=2684).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 2623 грн., що не перевищує станом на 2023 рік 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна у потерпілої ОСОБА_8 була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то колегія суддів вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ч.4 ст.185 КК України з огляду на приписи п.4-1 ч.1 ст.284 КПК підлягає закриттю оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а вирок суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: