Справа № 456/870/24
Провадження № 1-кп/456/247/2024
УХВАЛА

іменем України

25 жовтня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Токмак Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, із вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,-

встановив:

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 днів, який надалі Указами Президента продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Також, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від №65/2022 передбачено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на території України оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться протягом 90 діб, та яку востаннє продовжено Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 01.05.2023 № 255/2023, з 20 травня 2023 року на 90 діб.

Згідно ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Окрім цього, громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, а також під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

ОСОБА_3 , 06.07.2023 доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами проведення якого його визнано придатним до військової служби у військовий час, про що комісією складено Довідку № 2825 від 06.07.2023.

В подальшому, 07.07.2023, близько 10 години, ОСОБА_3 вручалась працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 повістка для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11:00 годину 07.07.2023, з метою відправлення його у військову частину НОМЕР_1 , однак, ОСОБА_3 відмовився отримувати повістку та в подальшому відмовився відбувати до вказаної військової частини. Також, 07.07.2023 ОСОБА_3 попереджено під розпис про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією та ознайомлено із положеннями ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що надає право на відстрочку, де він власноручно зазначив, що не має правових підстав для відстрочки.

Проте, ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин, умисно відмовився від отримання повістки на відправку, а також від відправки у військову частину НОМЕР_1 , про що 07.07.2023 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 складено відповідний акт, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Адвокат ОСОБА_5 подав на адресу суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_3 від слідства або суду не ухилявся, в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з моменту вчинення злочину і до розгляду справи судом, тобто упродовж восьми місяців, ніяких злочинів чи адміністративних правопорушень не вчиняв.

Разом з тим, ОСОБА_3 в липні 2024 року згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки був скерований до військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, де 14.07.2024 прийняв присягу та призваний на військову службу під час мобілізації. В подальшому 29.08.2024 ОСОБА_3 був переведений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки №411 від 25.07.2024, солдат ОСОБА_3 дійсно перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у воєнний час у військовій частині НОМЕР_2 з 13 липня 2024 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 Збройних сил України (по стройовій частині) № 2652 від 29 серпня 2024 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду оператора 2 відділення корегування артилерійського вогню взводу коригування артилерійського вогню батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , 29 серпня 2024 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення, та вважати таким, що 29 серпня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З довідки № 2087 від 08.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу під час мобілізації та воєнного стану у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України.

З моменту прийняття на військову службу, а саме з 13 липня 2024 року, ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, особи, яка проходить військову службу та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вважає, що перебування ОСОБА_3 на військовій службі позитивно на нього впливає та робить маловірогідним вчинення ним нового однорідного злочину. Такі позитивні зміни в житті обвинуваченого, пов`язані із захистом державного суверенітету та територіальної цілісності, суттєво впливають на його поведінку та з великою долею ймовірності свідчать, що вказана особа в майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення і перестала бути суспільно небезпечною.

У зв`язку з цим, доцільність застосування до ОСОБА_3 заходів кримінально-правового впливу відпала, а тому його необхідно звільнити від

кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав покликаючись на викладені у клопотанні обставини та просить суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю, підтримав клопотання захисника в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника не заперечила.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, до кримінального провадження судом долучені наступні докази: завірені належним чином копію Довідки №2825 військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_3 від 06.07.2023 №4085/1; копію направлення на медичний огляд ВЛК №5672 від 06.07.2023; копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 ; копію повістки на відправку у в/ч НОМЕР_1 на 11:00 год. 07.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 ; копію тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 виданого ОСОБА_3 ; оригінал ознайомлення ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за порушення ст.336 КК України.

Також судом досліджено дані що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

згідно витягу документів з додатку «ДІЯ», ОСОБА_3 народився 17.06.1988, РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідно до вимоги від 06.12.2023, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Враховуючи на позицію сторін та дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить такого висновку.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, які караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Згідно Постанови Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км 19), особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20).

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину (ст.336 КК України), до кримінальної відповідальності притягується вперше. Після вчинення ОСОБА_3 вищевказаного кримінального правопорушення, пройшов тривалий проміжок часу, за який він не вчинив жодних правопорушень.

На запит суду від 23.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідь №10191 від 04.10.2024, згідно якої гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мобілізований за загальною мобілізацією відповідно до наказу №409 від 12.07.2024 року у військову частину НОМЕР_2 та долучено витяг з даного наказу.

Крім цього, з долучених до клопотання адвокатом ОСОБА_5 копій документів судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки №411 від 25.07.2024, солдат ОСОБА_3 дійсно перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у воєнний час у військовій частині НОМЕР_2 з 13 липня 2024 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 Збройних сил України (по стройовій частині) № 2652 від 29 серпня 2024 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду оператора 2 відділення корегування артилерійського вогню взводу коригування артилерійського вогню батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , 29 серпня 2024 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення, та вважати таким, що 29 серпня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З довідки № 2087 від 08.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно проходить військову службу під час мобілізації та воєнного стану у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України.

Отже, з моменту прийняття на військову службу, а саме з 13 липня 2024 року, ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

З огляду на вищенаведене, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, його посткримінальної поведінки, суд приходить до висновку, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на момент розгляду справи, змінилася обстановка, так як військовозобов`язаний ОСОБА_3 з 13.07.2024 року по даний час призваний і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. У результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_3 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до нього заходів кримінально-правового впливу.

При цьому суд враховує, що з-поміж інших, завданням Кримінального кодексу України є запобігання вчиненню кримінальних правопорушень, досягнення якого, зокрема можливе без притягнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення до кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України, відповідно до ст. 48 КК України, в зв`язку із зміною обстановки, оскільки встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 з 13.07.2024 року по даний час призваний і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Збройних сил України, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність, що відповідно до ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись статями 12, 48 КК України, статтями 284, 288, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за статтею 336 КК України (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000823 від 21.09.2023).

Речові докази (постанова про визнання предметів речовими доказами від 07.02.2024), а саме:

завірені належним чином копію Довідки №2825 військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_3 від 06.07.2023 №4085/1; копію направлення на медичний огляд ВЛК №5672 від 06.07.2023; копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 ; копію повістки на відправку у в/ч НОМЕР_1 на 11:00 год. 07.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 ; копію тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 видане ОСОБА_3 ; оригінал ознайомлення ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за порушення ст.336 КК України залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів із дня її оголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали буде оголошено 28.10.2024 о 09.15 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1