Справа № 740/1722/24
Провадження № 1-кп/740/245/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

під час відкритого судового засідання в залі суду в м. Ніжині у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області розглядається зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на 60 діб, надавши клопотання у письмовому виді.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і їх захисники просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, які брали участь у судовому засіданні, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.08.2024 строк тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжено до 17.10.2024 включно.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовження строку тримання під вартою допускається, якщо існуюють обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також коли наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд враховує також позицію викладену ЄСПЛ у справах «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 та «Волосюк проти України» від 12.03.2013, відповідно до якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його молодий вік, сімейний стан - неодружений, відсутність дітей, офіційного працевлаштування, та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є молодим чоловіком, неодружений, дітей немає, пред`явлене їм обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, що карається позбавленням волі на строк до десяти років, а тому суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, як переховування від суду, незаконного впливу на свідка, та визнані наявними при продовженні 19.08.2024 запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, існувати не перестали, з урахуванням і того, що свідок на даний час не допитаний у суді.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками на цей час, відповідає особі обвинувачених і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ними процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно направити до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для виконання та вручити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і підписаний 16.10.2024.

Суддя ОСОБА_1