В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000331, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У м. Ужгороді у невстановлений слідством час, але не пізніше 06.03.2024, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням допомогти йому скласти практичний іспит з водіння транспортним засобом. Під час розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_4 у останнього виник умисел на одержання від ОСОБА_6 для себе та третіх осіб неправомірної вигоди через те, що йому було достовірно відомо про дружні відносини свого знайомого ОСОБА_7 (який є спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 та діє за напрямом підготовки керуванню транспортними засобами категорії «D BE B C CE D1») з посадовим особами ІНФОРМАЦІЯ_4 та можливість впливу ОСОБА_7 на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 для позитивної здачі практичного іспиту з водіння транспортним засобом.

У ході розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що без надання йому та посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США останній не здасть практичний іспит з водіння, що унеможливить отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами, після чого запевнив, що у разі надання неправомірної вигоди у вказаному розмірі він проведе першочерговий інструктаж для подальших дій при здачі практичного іспиту та через спеціаліста Ужгородського об`єднаного УСЦ ТСОУ ОСОБА_7 здійснить вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 для позитивної здачі практичного іспиту з водіння транспортним засобом.

У свою чергу, ОСОБА_4 , продовжуючи свою протиправну діяльність щодо отримання неправомірної вигод за вплив на прийняття рішення посадовими особами Територіального сервісного центру МВС № 2141, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 , будучи ознайомленим із пропозицією ОСОБА_4 , погодився на його протиправні вимоги, однак, розуміючи незаконність зазначених дій останнього та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 .

У подальшому 06.03.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будівлі Територіального сервісного центру МВС № 2141, який розташований за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Олега Кошового, № 4, підійшов до транспортного засобу ОСОБА_4 марки «Volkswagen» моделі «СС», де у салоні вказаного транспортного засобу передав ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 300 доларів США, після чого останній відвів ОСОБА_6 до спеціаліста Ужгородського об`єднаного УСЦ ТСОУ ОСОБА_7 , який у свою чергу провів інструктаж подальших дій, однак у вказаний день практичний іспит ОСОБА_6 не склав через допущені помилки. Натомість, ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_6 , що наступного разу останній обов`язково здасть іспит.

Після цього, 21.03.2024 ОСОБА_4 зустрів біля будівлі ТСЦ МВС № 2141 ОСОБА_6 та відвів останнього до ОСОБА_8 , де знову провів інструктаж як проходити іспит для здачі навичок керування транспортним засобом, після чого ОСОБА_6 , керуючись вказівками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , позитивно завершив здачу іспиту, Як результат ОСОБА_4 отримав неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США, за вплив на прийняття рішення посадовими особами Територіального сервісного центру МВС № 2141.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У ході досудового розслідування ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, у зв`язку з чим сторонами було ініційовано укладення угоди про визнання винуватості, а матеріали досудового розслідування щодо нього постановою від 24.06.2024 року були виділені з кримінального провадження № 0000282, відомості про яке були внесені в ЄРДР 08.12.2023, в окреме кримінальне провадження № 0000331, відомості про яке внесено до ЄРЛР 24.06.2024.

26 червня 2024 року прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яку разом з обвинувальним актом подано до суду для розгляду у встановленому законом порядку.

Згідно з угодою, підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 кримінального покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості

та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди між обвинуваченим та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та угоді викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу

Відповідно до ч. 6 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання й інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, узгоджена міра покарання визначена в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 369-2, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна належить скасувати.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2024 року, укладену між прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000331, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2024 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

2. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі грн 00 копійок).

3. Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2024 (справа № 308/5111/24, провадження № 1-кс/308/1897/24) скасувати.

4. Речовий доказ, а саме належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «APPLE» моделі «iPhone 15 Pro Мах», 1MEIL63475, ІМЕІ2: НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому, вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1