ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/7052/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1693/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000876 від 06.09.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички Криничанського р-ну Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим:

- 13.05.1994 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за частиною 2 статті 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, у відповідності до статті 45 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 17.10.1994 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за частиною 2 статті 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, у відповідності до статті 46-1 КК України відстрочити виконання вироку терміном на 2 роки;

- 02.02.1998 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за частиною 2 статті 143 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 місяця;

- 27.10.1999 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за статтею 94, частиною 2 статті 140, 208, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- 11.12.2006 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за частиною 3 статті 187, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна;

- 17.08.2021 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за частиною 2 статті 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- 24.05.2022 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за частиною 2 статті 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, відповідно до частини 1 статті 71 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.08.2021, звільнений 31.05.2023 по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишено обвинуваченому ОСОБА_7 обраний 30.04.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання обчислений з дня затримання обвинуваченого, а саме з 30.04.2024 року.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 19.08.2023, близько 12:00, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходилися в парку «Перемога», за нічним клубом «Клітка», в АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої.

В ході розпиття спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_8 , будучи в стані сильного алкогольного сп?яніння, заснув. Після цього, у ОСОБА_7 виник умисел на викрадення майна ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України, а 18.08.2023 Верховна Рада України продовжила його дію строком на 90 діб, до 15.11.2023, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а потерпілий спить, знаючи, що в його барсетці маються ключі від квартири, в якій знаходяться електричні інструменти, належні ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу взяв з барсетки потерпілого ключі від квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , цього ж дня, близько 21:00, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, прийшов до вищевказаної квартири, звідки таємно викрав перфоратор, марки «DWТ», моделі «ВН-850 ВМС», вартістю 2 146 гривень 65 копійок, шуруповерт марки «Зеніт», болгарку, марки «Nordex», вартість яких встановити не виявилося можливим.

Після скоєння злочину ОСОБА_7 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2 146 гривень 65 копійок.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував його щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, компенсацію збитків потерпілому, який претензій до нього не має, наявність матері похилого віку, яка наразі є опікуном його двох дітей та потребує його допомоги.

Апелянт не оспорюючи фактичних обставин вчиненого злочину не погоджується з визнаною судом обтяжуючою обставиною: скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що експертиза щодо його стану не проводилась та він відчував с5бе тверезим та усвідомлював скоєння ним злочину.

22 серпня 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3 028 гривень, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав подане клопотання та просив закрити кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив 19 серпня 2023 року. Діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 в розмірі 2 146 гривень 65 копійок

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становив 2 684 грн (1342*2 = 2684).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 в розмірі 2 146 гривень 65 копійок.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 майна становила 2 146 гривень 65 копійок, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.05.2024 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Крім того, як вбачається з вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.05.2024 обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З огляду на те, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: