н/п 1-кп/766/3292/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024

Херсонський міський суд Херсонської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого відсутній

захисниці ОСОБА_4 (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 04.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу (далі КК) України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором, до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою даного кримінального провадження до судового розгляду, заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 . Строк дії запобіжного заходу завершується 02.08.2024 року, включно.

Позиція сторони обвинувачення

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, обставини якого встановлені під час проведення досудового розслідування та викладені в поданому клопотанні. Прокурор аргументує клопотання тим, що у зв`язку з тяжкістю покарання за вчинене правопорушення існують ризики того, що обвинувачений буде порушувати свої процесуальні обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також здійснювати спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених частиною першою ст. 177 Кримінального процесуального кодексу (надалі КПК), припускає, що в разі обрання будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений зобов`язаний буде повернутися до військової частини, яка тимчасово перебуває на території Херсонської області та буде мати доступ до зброї і такі обставини збільшують ймовірність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Позиція сторони захисту

Обвинувачений відмовився брати участь у судовому засіданні, про що складено акт адміністрацією ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Захисниця вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню. Вважає, що ризики, які існували на стадії досудового розслідування, відсутні. Просить застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Наголошує на тому, що обвинувачений потребує належної психіатричної допомоги. Обвинувачений є військовим, але наразі не виконує службові обов`язки.

Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання прокурора, суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу в тому числі у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 та в клопотанні прокурора (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Суд також враховує, що відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи рівень доведеності прокурором обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо клопотання, Суд також баре до уваги й аргументи сторони захисту, якими обґрунтовуються заперечення проти клопотання, які, на думку Суду здебільшого зводяться лише до незгоди з клопотанням внаслідок безпідставності тверджень прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Суд при цьому погоджується, що тягар доведення ризиків та необхідності застосування запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону, а також, задля уникнення свавілля, право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Отже суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на практику ЄСПЛ Суд, в свою чергу наголошує, що продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява N 40107/02, пункт 79)

Суд, додатково бере до уваги також обставини, які характеризують обвинуваченого і його поведінку, що мали місце і стали відомі Суду під час проведення судового засідання, а саме:

- відмова брати участь у судовому засіданні, про що адміністрацією ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» складено акт,

- небажання (відмова) спілкуватися з будь-ким, навіть з матір`ю,

- підстави, що викладенні в клопотанні сторони захисту про проведення психіатричної експертизи щодо обвинуваченого,

- повідомлення прокурора про докорінну зміну поведінки обвинуваченого порівняно з досудовим розслідуванням;

- невживання їжі без оголошення відповідної заяви обвинуваченим.

Суд наголошує, що відповідно до КПК тягар доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, покладається на сторону обвинувачення, однак, в свою чергу, сторона захисту має переконати Суд і довести наявність умов, що мінімізують зазначені ризики і припущення прокурора щодо можливих вчинків обвинуваченого.

Висновки Суду

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Відтак, за переконанням, Суду тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення (у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років) є вагомою підставою спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого та припустити, що обставини, які перелічені в ст. 177 КПК можуть настати при обранні більш м`якого запобіжного заходу чи в разі його скасування.

Водночас Суд вважає, що аргументи сторони захисту не є переконливими в тому, що в разі звільнення обвинуваченого з під варти (отримання ним свободи) є умови, за яких останній дотримається (виконає) свої обов`язки щодо недопущення порушення прав та інтересів, як інших осіб, так і суспільства в цілому та держави і не допустить спроб вчинити дії, що передбачені приписами ст. 177КПК.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого.

Керуючись статтями 176-178, 183, 197, 199 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «01» жовтня 2024 року, включно.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5),

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02.08.2024 року

СуддяОСОБА_1