Справа № 274/1658/21
Провадження №11-кп/801/304/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

представника потерпілої-захисника: ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання захисник мотивує тим, що відсутні ризики перешкоджання обвинуваченим судовому розгляду та незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також тим, що стан здоров`я обвинуваченого в умовах СІЗО стрімко погіршується та він потребує оперативного лікування, його батько, який є особою похилого віку також хворіє, потребує догляду та допомоги у веденні домашнього господарства.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення клопотання, представника потерпілої-захисника ОСОБА_9 , яка підтримала думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На розгляді Вінницького апеляційного суду перебуває судове провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 1 листопада 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 152 КК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31.01.2024 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами клопотання захисника ОСОБА_6 , що підставою зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт є стан здоров`я обвинуваченого, який потребує лікування.

У відповідності до Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Окрім цього, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10 лютого 2012 року № 239/5/104, керівництво СІЗО (ІТТ) забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Разом з тим, захисником жодних доказів щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 , потреби в лікуванні ні до клопотання, ні в судовому засіданні надано не було.

Також не заслуговують на увагу доводи клопотання захисника щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з тих підстав, що обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, виходячи з наступного.

Так, статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, міцних соціальних зв"язків, про що зазначає його захисник, не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Застосований запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки у сукупності із тяжкістю можливого покарання підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою апеляційний суд не вбачає, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу щодо останнього не зменшилися

Керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4