УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської бласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000169 від 09.09.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, на момент інкримінованого злочину перебуваючого на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі)Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ВКЗ УПП в Полтавській області ДПП № 198 о/с від 12.03.2020 капітан поліції ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.

Статтею 23 Закону встановлено, що одними із основних повноважень поліції є виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних правопорушень, припинення виявлених кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності, розшук та доставка осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесені до правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу та відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України на них покладені обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України, а також вони є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченими статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції».

У своїй діяльності ОСОБА_4 як поліцейський, керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінальним процесуальним кодексами України, Законом України «Про Національну поліцію», іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та НП України.

Так, відповідно до пункту 2 статті 18 Закону, ОСОБА_4 , як поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 26 статті 23 Закону, ОСОБА_4 будучи працівником правоохоронного органу: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживають у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59Закону, є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону, ОСОБА_4 є представником органу виконавчої влади, який повинен служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидіяти злочинності, підтримувати публічну безпеку і порядок.

Згідно з ст. 62 Закону, під час виконання покладених на поліцію повноважень, ОСОБА_4 є представником держави, а його законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_4 прийняв присягу працівника Національної поліції України згідно якої присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Отже, зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» та «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», на час вчинення злочину, в силу примітки 1 ст. 364 КК України, ОСОБА_4 є службовою особою, що постійно здійснює функції представника органу державної влади - працівника правоохоронного органу.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий злочин, за наступних обставин.

Так, у невстановлений слідством день та час, ОСОБА_7 , заздалегідь вступивши в злочинну змову з іншими невстановленими особами, діючи умисно, із корисливою метою, з метою вчинення шахрайських дій, організували здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж, в результаті чого незаконним шляхом отримували доступ до грошових коштів потерпілих.

З метою реалізації свого злочинного умислу, невстановлені у ході досудового розслідування особи, підшукували дані про осіб пенсійного віку, після чого, з метою заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами потерпілих, здійснювали дзвінки під виглядом представників служби безпеки банку та виманювали дані про їх банківські рахунки.

Під час здійснення процедури верифікації, громадянам, які були введені в оману невстановленими особами, на фінансовий номер телефону, за яким закріплена банківська картка, надходило смс-повідомлення з PIN-кодом, необхідним для ідентифікації банківської картки та підтвердження операції з прив`язки банківської картки до додатку «GooglePay» в мобільному пристрої. Громадяни, введені в оману, не підозрюючи, що стосовно них здійснюються шахрайські дії з метою доступу до їх банківського рахунку, передавали вказаний PIN-код з банку невстановленим особам, таким чином надаючи доступ до своїх банківських рахунків.

Після отримання шахрайським шляхом банківських даних потерпілих, невстановлені особи, передавали вказані дані ОСОБА_4 , який у свою чергу за допомогою мобільного телефону та платіжних застосунків повинен був знімати грошові кошти, які належать потерпілим, готівкою або переказувати на інші банківські рахунки.

Після чого, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з іншими невстановленими в ході слідства особами, розпоряджались грошовими коштами потерпілих, отриманими шахрайським шляхом, на власний розсуд.

Так, у ході досудового розслідування установлено, що 12.09.2024 близько 15:09 невстановлена слідством особа чоловічої статі, з метою заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_8 , зателефонувала останній з абонентського номеру НОМЕР_1 та представившись представником служби безпеки банку ПрАТ «Приват-банк» та повідомила останні чотири цифри її банківських карток, а саме: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Крім того, вказана невстановлена особа, з метою введення в оману, повідомила потерпілій ОСОБА_8 про те, що сторонні особи здійснюють несанкціонований доступ до її банківських карток і з метою збереження грошових коштів вона повинна слідувати інструкціям представника служби безпеки банку ПрАТ «Приват-банк».

У ОСОБА_9 , будучи введеною в оману невстановленою особою, вважаючи, що спілкується з офіційним представником служби безпеки банку ПрАТ «Приват-банк», надала в телефонному режимі CVV-коди від своїх банківських карток, чим надала невстановленій особі змогу доступу до своїх банківських рахунків.

Використавши отриману шахрайським шляхом інформацію від ОСОБА_8 , невстановлена особа передала номера банківських карток та паролі доступу до них ОСОБА_4 , який на той час перебував у м. Одесі.

У свою чергу, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, отримавши ідентифікаційні дані банківської картки потерпілої ОСОБА_8 , ввів їх у додаток «GooglePay», встановлений на спеціально обладнаному ними для вчинення шахрайських дій мобільному пристрої, з метою верифікації зазначеної банківської картки до невстановленого акаунту «Google».

Під час здійснення процедури верифікації, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленими особами, на фінансовий номер телефону, за яким закріплена банківська картка, відправили смс-повідомлення з PIN-кодом, необхідним для ідентифікації банківської картки та підтвердження операції з прив`язки банківської картки до платіжного додатку в мобільному пристрої.

У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, не підозрюючи, що стосовно неї здійснюються шахрайські дії з метою доступу до її банківських рахунків, передала вказаний PIN-код з банку невстановленим особам, таким чином надаючи доступ до своїх банківських рахунків.

Того ж дня, 12.09.2024, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, прибув до банкомату ПрАТ КБ «Приват-банк» по вул. Академіка Глушко, 7 у м. Одесі, де і здійснив транзакції зі зняття грошових коштів з банківських рахунків потерпілої ОСОБА_8 , за допомогою додатку «GooglePay», використовуючи при цьому мобільний пристрій, пристосований для вчинення шахрайських дій, у якому була верифікована банківська картка потерпілої ОСОБА_8 .

Крім цього, у цей же день, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, прибув до магазину «MOYO», розташованого на АДРЕСА_2 , у якому придбав мобільні телефони у кількості 3 штук, за допомогою додатку «GooglePay», використовуючи при цьому мобільний пристрій, пристосований для вчинення шахрайських дій, у якому була верифікована банківська картка потерпілої ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, здійснив переказ грошових коштів на невстановлену в ході досудового розслідування банківську картку, за допомогою додатку «GooglePay», використовуючи при цьому мобільний пристрій, пристосований для вчинення шахрайських дій, у якому була верифікована банківська картка потерпілої ОСОБА_8 .

У результаті вчинення вищезазначених шахрайських дій ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 120 000 гривень.

Після проведених слідчих (розшукових) дій ОСОБА_4 викрито та затримано в порядку ст. 208 КПК України на паркувальному майданчику за адресою: АДРЕСА_3 .

За вищевикладених обставин, в рамках кримінального провадження № 0001676 від 12.09.2024 14.09.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури від 30.09.2024 матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0001676 від 12.09.2024 та № 0000169 від 09.09.2024 об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000169.

02.10.2024 на підставі ухвали Одеського апеляційного суду відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.11.2024 із визначенням розміру застави, що становить 3 028 000 гривень.

08.11.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000169 від 09.09.2024 було продовжено до 14.01.2025.

У зв`язку з тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 11.11.2024, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки до повного, об`єктивного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження необхідно провести комплекс слідчих (розшукових) дійта враховуючи те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо запобігати цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, сторона обвинувачення звертається із даним клопотанням про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, зазначивши, що викладені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, досудове розслідування триває вже два місяці, за цей час про нову підозру підзахисному не повідомлялося. Просила врахувати, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_4 , а саме те, що він одружений має на утримані двох неповнолітніх дітей, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - зменшити розмір застави.

Також захисник долучила в судовому засіданні заяву дружини підозрюваного, яка просила звільнити її чоловіка з під варти.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Висновки слідчого судді.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

14.09.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні стороною обвинувачення підтверджується в сукупності матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою потерпілої ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 12.09.2024 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 13.09.2024 року; рапортом оперуповноваженого ДВБ Національної поліції України від 12.09.2024 року; рапортом старшого інспектора з ОД 2-го відділу (протидії різновидам онлайн шахрайств) УПК в Одеській області ДК НПУ від 13.09.2024 року; протоколом обшуку від 13.05.2024 року у автомобілі марки «BMW 316I» д.р.н. НОМЕР_4 .

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Крім того, питання обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_4 перевірялася слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси та колегією суддів Одеського апеляційного суду при застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні та розуміючи яку він може вдатися до спроб втечі, а також враховуючи те, що підозрюваний зареєстрований та проживає за територією міста, в якому проводиться досудове розслідування, що сприятиме йому у переховуванні, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

Посиланням сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, так як: одружений, має на утриманні малолітніх дітей та зареєстроване місце проживання, слідчий суддя надавав оцінку при першочерговому застосуванні міри запобіжного заходу відносно підозрюваного та вважає, що така характеристика хоча й зменшує ризик переховування підозрюваного, проте наразі неможливо повністю виключити наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Також, слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення про те, що наразі в рамках кримінального провадження продовжує існувати ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин імовірного вчинення злочину, з огляду на те, що, як вбачається з обставин, викладених у повідомлені про підозру, ОСОБА_4 для вчинення інкримінованого йому злочину використовував мобільні телефони та платіжні застосунки, відповідно до чого останній, маючи віддалений доступ до них може знищити інформацію, яка може мати істотне значення для встановлення обставин імовірного вчинення злочину.

При встановленні актуальності даного ризику слідчий суддя враховує характер та спосіб вчинення злочину, який вказує на те, що до ймовірного вчинення злочину імовірно причетні інші особи, що залучалися до злочинної схеми.

Враховуючи також те, що на даний час підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані потерпілої, на показання якої сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та яка в подальшому буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілу, схиляючи її до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя погоджується із стороною обвинувачення, що наразі продовжує існувати ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, з огляду на те, що наразі органом досудового розслідування не встановлено інших осіб, які причетні до вчинення злочину в рамках кримінального провадження, а тому підозрюваний може підтримувати зв`язок із такими особами та допомогти їм переховуватися від органу досудового розслідування.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, та наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4.3. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання у межах кримінального провадження проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів, водночас закінчити досудове розслідування до 11.11.2024, не видається можливим, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій, перелік, яких міститься в клопотанні.

08.11.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування означеного кримінального провадження продовжено до 4 (чотирьох) місяців, а саме до 14.01.2025.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу.

4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Твердження захисника підозрюваного щодо можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з урахуванням обставин злочину та встановлених ризиків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

4.5. Вирішення питання щодо розміру застави.

В частині визначеного ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.10.2024 розміру застави, слідчий суддя зазначає, що вказаний розмір застави під час обрання запобіжного заходу визначався з урахуванням майнового стану підозрюваного та обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 т. 190 КК України, а також ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя приходить до переконання, що обраний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а тому такий розмір застави зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 197, 199, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської бласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 27.12.2024, включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Визначений ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.10.2024 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 1000 (одна тисяча) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень - залишити без змін.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО): 820172.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- з`являтись за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із потерпілою ОСОБА_8 .

Строк дії обов`язків визначити до 27.12.2024.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1