27 серпня 2024 року м. Київ
справа № 172/149/23
провадження № 51-1494км24
судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51-1494км24 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_3 .
1. 28 серпня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду, розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_3 ,більшістю голосів судові рішення стосовно ОСОБА_3 залишила без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
2. При ухваленні цього рішення я голосувала проти, оскільки вважала, що ухвала суду апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону підлягала скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга захисника - частковому задоволенню. Тому викладаю окрему думку з огляду на таке.
3.Основним доводом касаційної скарги захисника було істотне порушення судами вимог кримінального процесуального закону, що полягало в порушенні права обвинуваченого ОСОБА_3 на перехресний допит ключового свідка, на показаннях якого ґрунтувалось обвинувачення-командира підрозділу ОСОБА_4 , явку якого в судове засідання з цією метою та з метою об`єктивності, а також дотримання процесуальної справедливості, не забезпечили ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції. Ці доводи є аналогічними доводам його апеляційної скарги.
4. Вважаю зазначені доводи касаційної скарги слушними, оскільки важливим елементом справедливого кримінального провадження є наявність в обвинуваченого можливості допитати свідка у присутності судді, який ухвалює остаточне рішення у справі. Цей принцип безпосередності є важливою гарантією у кримінальному провадженні.
5. Право сторони захисту на перехресний допит основних свідків обвинувачення є загальновизнаним, його порушення Європейський суд з прав людини (далі -ЄСПЛ) вважає істотним обмеженням права на захист.
7. У рішенні у цій справі ЄСПЛ нагадав принципи, які слід застосовувати, коли свідок не був присутнім на відкритому судовому засіданні, які він роз`яснив у рішенні Великої палати у справі «Шатшашвілі проти Німеччини»( Schatschaschwili v. Germany, Application no. 9154/10).
8. Так, національний суд мав перевірити:
1) чи була поважна причина неявки свідка на судове засідання;
2) чи були показання відсутнього свідка «виключними чи вирішальними»;
3) чи були достатні «комплексні фактори», що дозволяють справедливо та належно оцінити надійність доказів, про які йдеться.
9. У цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції цього обов`язку не виконав.
10. Так, у вироку суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, послався як на доказ винуватості обвинуваченого, на показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що обставини відсутності ОСОБА_3 на службі їм відомо зі слів ОСОБА_4 , який був безпосереднім командиром обвинуваченого, тобто на показання, які фактично є показаннями з чужих слів.
11. Окрім того, заперечуючи наполяганням сторони захисту на безпосередньому допиті свідка ОСОБА_4 в суді, суд послався на відмову прокурора від допиту зазначеного свідка в суді та інформацію командування військової частини про відсутність останнього на службі та передачу матеріалів стосовно нього в територіальне управління Державного бюро розслідувань після завершення службового розслідування.
12. Враховуючи, що показання свідка ОСОБА_4 є ключовими, під час допиту цього свідка під час досудового розслідування стороною обвинувачення не було забезпечено ОСОБА_3 право на перехресний допит, на мою думку судом не було вжито всіх необхідних та передбачених КПК України заходів, щоб дати можливість стороні захисту допитати свідка обвинувачення під час судового засідання.
13. На підставі викладеного вважаю, що захисник та обвинувачений були позбавлені можливості допитати в судовому засіданні свідка, чиї докази мали суттєве значення в засудженні останнього, без достатніх обґрунтувань чи компенсуючих факторів, що відповідно вплинуло на справедливість провадження в цілому у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Суддя ОСОБА_1