Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/534/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено подання начальника Голованівського РС №5 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_8 та скасовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням, засудженому ОСОБА_7 , згідно вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2021 року за ч.3 ст. 185, ч ч.1,4 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки у місця позбавлення волі.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду даного клопотання, судом не встановлено, що поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про сумлінне ставлення до покладених на нього судом обов`язків, не підтверджує усвідомлення ним тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення та не підтверджує його виправлення.

При цьому констатовано те, що обставини зазначені в поданні знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить пом`якшити покарання та зазначає, що він працював у місцевій центральній лікарні по хоз. частині. Працював офіційно. Не відомо звідки у його справі з`явились постанови по адміністративним правопорушенням, яких не було.

Більш того, ОСОБА_7 зазначає, що усі працівники поліції та центру пробації знали де він працює. Між тим, працівники поліції його затримали та в той же день завели до суду, де за півгодини замінили йому умовний термін покарання на п`ять років покарання реально.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_7 , який перебуває у під вартою у ДУ «Вінницька ВК(№86)». Засуджений повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотання про розгляд апеляційної скарги в режимі відео конференції не подавав, а тому неявка якого у відповідності до приписів абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу засудженого, а саме в посилаючись на незаконність судового рішення, заперечивши проти вимог засудженого про зменшення призначеного покарання, перевіривши матеріали судового провадження, вивчивши матеріали особової справи на засудженого надані органом пробації та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, як убачається із матеріалів кримінального провадження вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не виконані, обставини справи були розглянуті поверхово, усі докази належним чином не досліджені та їм не надана належна юридична оцінка. В наслідок чого суд першої інстанції прийшов до передчасного та помилкового рішення про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженому ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Згідно із ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 роз`яснено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

За частиною першою статті 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про пробацію», метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Аналіз вищезазначених нормативно - правових актів вказує, що для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції скасовуючи звільнення від відбування покарання з випробовуванням засудженому ОСОБА_7 . мотивував своє рішення тим, що не встановлено, що поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про сумлінне ставлення до покладених на нього судом обов`язків, не підтверджує усвідомлення ним тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення та не підтверджує його виправлення.

Проте, з таким висновком районного суду не можна погодитись виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2021 року за ч.3 ст. 185, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до розпорядження Ульяновського районного суду Кіровоградської області, вказаний вирок набрав законної сили 25 травня 2021 року.

З матеріалів особової справи вбачається, що особова справа 15-2021 від 07.06.2021 на засудженого ОСОБА_7 передана з Мурованокуриловецького РС філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області до Благовіщенського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області (далі орган пробації) та прийнята до виконання 19.07.2021 (а.о.с. 36).

22.07.2021 засудженому ОСОБА_7 роз`яснено покладені на нього судом обов`язки. Також постановою інспектора органу пробації було встановлено дні явки до органу пробації на реєстрацію, а саме: перша, друга, третя п`ятниця кожного місяця. ОСОБА_7 в зазначені дні з`являвся на реєстрацію, порушень встановленого графіку не допускав (а.о.с. 38, 42).

Відповідно до рапорту старшого інспектора Благовіщенського РС від 28.07.2021, убачається, що засуджений має облаштовані та комфортні умови проживання, позитивно характеризується, як роботодавцем так і односельцями (а.о.с. 44-46).

Засуджений після неявки до органу пробації 19.11.2021 надав пояснення про те, що хворів, довідки надати не може, оскільки до лікаря не звертався. Після проведення профілактичної бесіді зобов`язався не допускати порушень покладених на нього обов`язків. 23.11.2021 засудженому оголошено попередження (а.о.с. 88, 89).

13.05.2022 засуджений у своїх поясненнях органу пробації зазначив про зміну місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із сімейними обставинами (а.о.с. 132).

Згідно повідомлення КНП «Благовіщенська ЦРЛ» ОСОБА_7 на обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.о.с. 47).

Також, з матеріалів особової справи убачається, що відносно ОСОБА_7 винесеніпостанови по справі про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень на протязі 4 го кварталу 2021 року, а саме: 09.12.2021 та 26.12.2021 року за ст. 177 КУпАП, у зв`язку з чим 04.02.2022 йому оголошено попередження (а.о.с. 110,118,119).

Проте, дані про виконання вказаних постанов в матеріалах справи відсутні та судом не перевірені.

Крім того встановлено, що постановою по справі про адміністративні правопорушення від 13.04.2022 засуджений ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 175-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.о.с 153).

В подальшому засуджений ОСОБА_7 не з`явився до органу пробації відповідно до встановлених днів його явки 01.12.2023 та 05.01.2024. При цьому у матеріалах особової справи міститься корінець виклику до органу пробації на 15.12.2024 вручений ОСОБА_9 (а.о.с. 233), а не ОСОБА_7 .

Відповідно до п.3 глави 3 розділу 9 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи з засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 передбачено, що тільки «після застосування до звільненого з випробуванням письмово попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання».

Однак, в матеріалах особової справи відсутнє письмове попередження ОСОБА_7 про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Тобто, засудженому не було вручено письмове попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Після цього, вже 08.01.2024 начальником Голованівського РС №5 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_10 , направлено до суду подання про скасування ОСОБА_7 , звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Ульяновського районного суду від 22.04.2021 року та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання.

Разом з цим, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що матеріали особової справи не містять даних про належний виклик засудженого до органу пробації, відсутні дані щодо умисного його ухилення від явки для реєстрації, відсутні дані щодо прийнятих рішень та заходів направлених на встановлення місця перебування засудженого, а також те, що останній змінив місце проживання без відома органу пробації.

Крім того, суд першої інстанції посилаючись на належне повідомлення засудженого ОСОБА_7 про час та місце розгляду справи застосував до нього привід ухвалами від 30.01.2024 та 29.02.2024, залишивши поза увагою те, що за адреса, на яку направлялись судові повістки засудженому є не актуальною. Між тим, на адресу проживання засудженого ОСОБА_7 наявну у матеріалах особової справи, а саме: АДРЕСА_2 , судові повістки судом першої інстанції не направлялись.

У наслідок не виконання ухвал про привід засудженого, де також зазначалась не вірна адреса проживання засудженого, ОСОБА_7 безрідставно був оголошений судом у розшук, а також за відсутності відповідного клопотання у відповідності до ст. 188 КПК України надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу до суду.

Дослідженням журналу судового засідання та відеозапису установлено, що засуджений повідомив суду, що працівникам поліції було відоме його місце проживання та місця роботи, однак цим доводам судом першої інстанції належної оцінки надано не було.

Не було надано належної оцінки і доводам засудженого про те, що про постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 09.12.2021 та 26.12.2021 року за ст. 177 КУпАП він не знав, та обставини зазначені в них заперечив повністю. Також. не було надано судом оцінку тому, що вказані постанови не вручались ОСОБА_7 та на його адресу не направлялись. Відсутні дані щодо їх виконання або виконавчих проваджень за даними постановами.

Також, суд першої інстанції посилається на письмове попередження оголошене засудженому ОСОБА_7 про можливість направлення до суду подання про скасування звільнення відбування покарання від 04.02.2022, проте, не надано оцінки тим обставинам, що в період часу до 08.01.2024, тобто внесення подання до суду, попереджень засудженому не оголошувалось та не вручалось.

За змістом ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частина 3 цієї статті вказує на те, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи слідує, що ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності, два рази за ст.177 КУпАП у 2021 році та за ч.1 ст.175-1 КУпАП у 2022 році, однак вказані правопорушення не спричинили шкідливих наслідків, є малозначними та такими, що не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, в письмових поясненнях інспектору органу пробації від 15.07.2022 ОСОБА_7 категорично заперечив факт його притягнення до адміністративної відповідальності 13.04.2022 за ч.1 ст.175-1 КУпАП, при цьому зазначивши про те, що у постанові міститься не його підпис. Проте, дані покази були залишені органом пробації та судом першої інстанції без уваги та не були належним чином перевірені. На вказану обставину посилається засуджений і в апеляційній скарзі.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Відтак, що стосується вчинених ОСОБА_7 правопорушень, то частиною 2 статті 78 КК України передбачено, що скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням здійснюється не просто за умови систематичного вчинення правопорушень, а тоді, коли ці правопорушення свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Окрім того, вказані адміністративні правопорушення вчиненні відповідно до постанов у 2021 та 2022 року.

Вищенаведене свідчить про виконання ОСОБА_7 обов`язків, покладених на нього судом, а тому висновки про протилежне, наведені в оскаржуваній ухвалі не ґрунтуються на матеріалах судового провадження та особової справи на засудженого.

Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що у ході розгляду подання не було встановлено переконливих доказів того, що засуджений, вчинивши вищевказані адміністративні правопорушення, не став на шлях виправлення, а також у подальшому порушуватиме умови звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційним судом не виявлено безумовних підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки не встановлено умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інших обставин, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Також, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзацу третього резолютивної частини ухвали Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року зазначено «строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання тобто з 30.05.2024 року».

Того ж дня, 30 травня 2024 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області, виправлено описку (помилку) в ухвалі Ульяновського районного суду від 30.05.2024 року, та зазначено в резолютивній частині ухвали Ульяновського районного суду від 30.05.2024 року в абзаці 2 "взяти під варту ОСОБА_7 в залі суду негайно".

Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як вбачається із змісту ст. 379 КПК України, описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Отже, виправлення допущених у вироку та ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.

Не зважаючи на це, суд першої інстанції виправляючи описку в ухвалі Ульяновського районного суду від 30.05.2024 року щодо засудженого ОСОБА_7 , фактично здійснив не виправлення описки/арифметичної помилки у своєму рішенні, а частково змінив резолютивну частину ухвали щодо взяття особи під варту, що є недопустимим та не відповідає положенням статті 379 КПК України, оскільки вирішення питання щодо взяття під варту районним судом не може бути виправлено шляхом внесення змін в резолютивну частину судового рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків про те, що ухвала Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням, засудженого ОСОБА_7 підлягає скасуванню, як незаконна, апеляційну скаргу засудженого слід задовольнити, а у задоволенні подання органу пробації слід відмовити.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2024 року, якою задоволено подання начальника Голованівського РС №5 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням, засудженого ОСОБА_7 , згідно вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2021 року за ч.3 ст. 185, ч ч.1,4 ст. 358 КК України скасувати.

Відмовити у задоволенні подання начальника Голованівського РС №5 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням, засудженого ОСОБА_7 , згідно вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2021 року за ч.3 ст. 185, ч ч.1,4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з під варти.

Копію ухвали апеляційного суду невідкладно направити до ДУ «Вінницька ВК(№86)» для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4