Провадження № 1-кс/761/8514/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченої за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000053 від 03.02.2015 (справа № 761/22909/16-к, провадження № 1-кп/761/124/2024),

у с т а н о в и в:

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000053 від 03.02.2015за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

У подальшому до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду зазначеного вище кримінального провадження.

На обґрунтування заяви обвинувачена зазначила, що розподіл вказаного вище провадження на суддю ОСОБА_4 здійснено помилково, оскільки головуючим суддею у цьому провадженні має бути суддя ОСОБА_1

Ініціатор відводу зазначила, що, на її думку, справу неправомірно передано на розгляд судді ОСОБА_6 , якого ухвалою суду від 31.05.2022 відведено. Також ОСОБА_3 наполягала, що під час проведення 27.06.2022 автоматизованого розподілу справи із неправомірно виключено суддю ОСОБА_7 .

Вказане, на думку ОСОБА_3 , є підставою для задоволення поданої нею заяви.

У судові засідання 26.04.2024, 12.07.2024 та 03.09.2024, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, ОСОБА_3 не прибула.

Інші учасники судового провадження до суду також не з`явились, що не є перешкодою для розгляду заяви.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Суддя, дослідивши заяву, матеріали кримінального провадження (справа № 761/22909/16-к, провадження № 1-кп/761/124/2024), дійшов висновку про таке.

Статтями 75 та 76 КПК України встановлені обставини, які виключають можливість участі судді у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК порядку визначення судді для розгляду справи.

Ініціатор відводу, аргументуючи свою заяви, зазначила, що існують обставини, що утворюють сумніви щодо неупередженості головуючого судді ОСОБА_4 .

Так, поняття «обставини, які викликають сумнів неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Суддя бере до уваги, що з моменту ратифікації Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), та у силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. Під час ухвалення судових рішень судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Надаючи оцінку доводам заяви, суддя відмічає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неупередженість судді та суду передбачає відсутність будь-якої зацікавленості при відправленні правосуддя, об`єктивність і повну безсторонність щодо учасників процесу.

Практика Європейського суду з прав людини сформулювала зміст такої категорії як «безсторонній суд», що включає суб`єктивний та об`єктивний критерії.

Суб`єктивний критерій означає, що суд має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; об`єктивний - що суд має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Отже, суб`єктивну складову категорії «безсторонній суд» утворює наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Таким чином, ознакою суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку суду умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися у його об`єктивності.

ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» зазначив, що для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Таким чином, безсторонність суду може викликати сумніви, коли є підстави побоюватися, що суд перебуває у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі.

З наведеного витікає, що існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» останній зазначив, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім. Зазначену позицію ЄСПЛ підтримав Верховний Суд України у рішенні від 01.03.2012 у справі № 5-15п12.

Заявник зазначила, що упередженість головуючого судді ОСОБА_4 полягає у тому, що автоматизований розподіл цього кримінального провадження відбувся з порушенням вимог ст. 35 КПК, тобто шляхом умисного втручання в автоматизовану систему документообігу суду, що призвело до незаконного визначення головуючого судді.

Однак, доводи обвинуваченої ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 10.09.2015 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000053 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час автоматизовано розподілу зазначеного обвинувального акту головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_6 .

У подальшому - ухвалою суду від 02.11.2015 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000053 повернуто прокурору.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17.12.2015 ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2015 змінено у мотивувальній частині, однак у решті ухвала суду залишена без змін.

Після виконання зазначених в ухвалі від 02.11.2015 вимог обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000053 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 23.06.2016 та зареєстрований в автоматизованій системі документообігу суду під єдиним унікальним номером справи № 761/22909/16-к.

При цьому, в обліково-статистичній картці у вказаній справі у графі «Справа надійшла» зазначено «Після належного оформлення».

Протоколом автоматичного розподілу від 23.06.2016 головуючим суддею у справі № 761/22909/16-к визначений суддя ОСОБА_1 .

У той же час, відповідно до Рішення зборів суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2013 розподіл кримінальних проваджень при їх поверненні після доопрацювання проводиться на того ж суддю, який виносив ухвалу про повернення справи.

У зв`язку з викладеним розподіл справи від 23.06.2016 на суддю ОСОБА_1 суперечив Рішенню зборів суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2013, визнаний у зв`язку з цим помилковим.

Керуючись вказаними вище положеннями Рішення зборів суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2013 кримінальне провадження передане для подальшого судового розгляду судді ОСОБА_6 , який рішенням судді від 31.05.2022 відведений від розгляду цього провадження, що мало наслідком повторного автоматичного визначення складу суду для розгляду провадження № 0000053 .

У свою чергу, звіт автоматизованого розподілу, за результатами якого для розгляду обвинувального акту визначено суддю ОСОБА_4 , також не містить підтвердження порушень правил розподілу.

Посилання ОСОБА_3 на безпідставне виключення з розподілу судді ОСОБА_7 суддя до уваги не бере, оскільки відповідно до п. 3.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду м. Києва, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, окрім визначених Положенням підстав, у тому числі і у випадку перебування судді у нарадчій кімнаті понад 2 робочих дні відповідно до інформації, внесеної до табеля обліку використання робочого часу суддів в автоматизованій системі документообігу суду.

Таким чином, викладені у заяві обвинуваченої ОСОБА_3 доводи про наявність підстав для висновку про упередженість головуючого судді ОСОБА_4 ґрунтуються на припущеннях, тобто не можуть вважатися як обґрунтованим та вказувати на наявність у судді зв`язків, прихильності чи упередженості щодо сторін кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суддя

у х в а л и в :

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000053 від 03.02.2015за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України(справа № 761/22909/16-к, провадження № 1-кп/761/124/2024) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1