09.10.2024
справа № 642/1887/22
провадження № 1кп/642/52/24
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження, а саме за обвинувальними актами відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000110 від 26.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, №0000005 від 03.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та №0001019 від 21.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000110 від 26.01.2022 року ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення по кільком епізодам.

В тому числі в тому, що він, у період часу приблизно починаючи з 05 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. 11 лютого 2022 року перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де помітив припаркований на парковці ТЦ «Центральний ринок» автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2102», д.н.3. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке як на його думку могло знаходитися під капотом вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спочатку підійшов до вищевказаного автомобіля, та за допомогою власної фізичної сили відчинив капот, подолавши у такий спосіб засіб охорони від вільного доступу, та, діючи усвідомлено, здійснив незаконне потрапляння під капот зазначеного транспортного засобу, з метою викрадення чужого майна, яке там зберігалося.

В подальшому ОСОБА_6 , бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відчинив капот вказаного автомобілю та від?єднавши автомобільний акумулятор «Bosch M6 010» таємно ним заволодів.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі необхідні дії щодо проникнення у сховище, шляхом подолання засобу охорони вказаного легкового автомобіля, яким було обмежено вільний доступ сторонніх осіб до майна, яке знаходилося під капотом, тобто використовувалось в якості сховища потерпілим ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 1273 гривні 74 копійки, що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи судового експерта ОСОБА_8 №311М від 21.03.2023.

Такі дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Крім того, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000110 від 26.01.2022 року ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в тому, що у період часу приблизно з 19 год. 10 хв. 14 жовтня 2022 року до 08 год. 10 хв. 15 жовтня 2022 року , у період дії в Україні воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, та у подальшому неодноразово продовжено Указами Президента України, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке як на його думку могло знаходитися в багажному відділенні вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спочатку підійшов до вищевказаного автомобіля, та за допомогою відмички, яка була у нього з собою, відчинив багажне відділення, подолавши у такий спосіб засіб охорони від вільного доступу, та, діючи усвідомлено, здійснив незаконне потрапляння до багажного відділення зазначеного транспортного засобу, з метою викрадення чужого майна, яке там зберігалося.

В подальшому ОСОБА_6 , бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно викрав з багажного відділення автомобіля набір інструментів.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі необхідні дії щодо проникнення у сховище, шляхом подолання засобу охорони вказаного легкового автомобіля, яким було обмежено вільний доступ сторонніх осіб до майна, яке знаходилося в його багажному відділенні, тобто використовувалось в якості сховища потерпілим ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 1689 грн. 81 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 311М від 21.03.2023 року.

Такі дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Також, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000110, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год.30 хв. 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 12.12.2022 близько 13 год. 24 хв. цілеспрямовано прибув до торгівельного залу магазину ТОВ «Основа Інфо» («Аттика») за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 17, де як йому достовірно було відомо на касі знаходиться термінал для безготівкової оплати за придбаний у вказаному магазині товар, маючи при собі викрадену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , з метою таємного викрадення грошових коштів, які знаходилися на той час на матеріальному носії, яким є зазначена банківська картка, власником якої являється ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 о 13 год. 26 хв., замовивши з торгівельного стелажу товари, а саме тютюнові вироби на загальну суму 830 гривень, перебуваючи на касовій зоні, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи наявну у нього банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , в цілях розрахунку за придбаний товар, здійснив проведення банківської картки через термінал для безготівкової оплати.

Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений вище період часу, виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї мети, спрямованої на умисне протиправне вилучення чужих грошових коштів у власника, тобто ОСОБА_10 всупереч його волі.

Після цього, ОСОБА_6 , звернувши на свою користь придбаний у магазині товар, залишив місце події.

Такі дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту

20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 12.12.2022 о 13 год. 26 хв. перебував в торгівельному залі магазину ТОВ «Основа Інфо» («Аттика») за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 17, маючи при собі викрадену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , з метою таємного викрадення грошових коштів, які залишилися ще на той час на матеріальному носії, яким є зазначена банківська картка, власником якої являється ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 о 13 год. 27 хв., замовивши з торгівельного стелажу товари, а саме тютюнові вироби на загальну суму 880 гривень, перебуваючи на касовій зоні, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи наявну у нього банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , в цілях розрахунку за придбаний товар, здійснив проведення банківської картки через термінал для безготівкової оплати.

Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений вище період часу, виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї мети, спрямованої на умисне протиправне вилучення чужих грошових коштів у власника, тобто ОСОБА_10 всупереч його волі.

Після цього, ОСОБА_6 , звернувши на свою користь придбаний у магазині товар, залишив місце події.

Такі дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Також, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000110 від 26.01.2022 року ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в тому, що у вперіод часу приблизно з 18 год. 00 хв. 21 січня 2023 року до 07 год. 20 хв. 22 січня 2023 року перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21083», д.н.з. НОМЕР_4 , який перебуває у користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке як на його думку могло знаходитися в багажному відділенні вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спочатку підійшов до вищевказаного автомобіля, та за допомогою відмички, яка була у нього з собою, відчинив багажне відділення, подолавши у такий спосіб засіб охорони від вільного доступу, та, діючи усвідомлено, здійснив незаконне потрапляння до багажного відділення зазначеного транспортного засобу, з метою викрадення чужого майна, яке там зберігалося.

В подальшому ОСОБА_6 , бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно викрав з багажного відділення автомобіля набір інструментів 4в1 «Profline».

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі необхідні дії щодо проникнення у сховище, шляхом подолання засобу охорони вказаного легкового автомобіля, яким було обмежено вільний доступ сторонніх осіб до майна, яке знаходилося в його багажному відділенні, тобто використовувалось в якості сховища потерпілим ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 2482 гривні 17 копійок, що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи судового експерта ОСОБА_8 №311М від 21.03.2023.

Такі дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття вищевказаних епізодів кримінального провадження №0000110 від 26.01.2022 відносно нього, посилаючись у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн., посилаючись на закон , яким декриміналізовано крадіжки вартістю менше 3028 грн.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання підзахисного.

Прокурори не заперечували проти задоволення заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обвинувальні акти та додані до них матеріали, дійшов висновку про задоволення заявленого клопотання. При цьому суд виходить з наступного.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян(ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514 х 2), а у 2023 році 2684 грн (1342 х 2), а у 2022 році 2481 грн. (1240,50 х2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_6 діянь, вартість майна, у здійсненні крадіжок яких він обвинувачується, згідно обвинувального акта, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення, тобто станом на 2022 рік 2481 грн., а станом на 2023 рік - 2684 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2022 та 2023 років на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_6 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто у 2022 році - 248 грн. 10 коп., у 2023 році 268 грн. 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала вказані розміри, то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до вказаних вище розмірів на час, до якого відносять вказані вище інкриміновані ОСОБА_6 діяння, кваліфікувалися за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад ці розміри - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 набув чиності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить станом на час вчинення, тобто станом на 2022 рік 2481 грн., а станом на 2023 рік - 2684 грн., а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_6 діянь, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки яких він обвинувачується, згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000110 від 26.01.2022 року становить по епізодам вчиненим у 2022 році - 1273 грн. 74 коп., 1689 грн. 81 коп., 880 грн., 830 грн., по епізоду вчиненому у 2023 році - 2482 грн. 17 коп., що за кожним вказаним епізодом окремо не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки згідно вказаного обвинувального акту сума викраденого ОСОБА_6 майна становить відповідно по деяким епізодам 1273 грн. 74 коп., 1689 грн. 81 коп., 2722 грн. 20 коп., 830 грн., 2482 грн. 17 коп., що за кожним вказаним епізодом окремо не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 висловив згоду на закриття епізодів у вказаному кримінальному провадженні щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_6 сам ініціював це питання, заявивши відповідне клопотання.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Положення п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає,що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за вказаними вище обвинувальними актами за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_6 ,, який надав згоду на закриття епізодів кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, вищевказані епізоди кримінального провадження за №0000110 від 26.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України підлягають закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі наведеного, керуючись Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 181, 194, 331, 372, 376, 479-2 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Кримінальне провадження №0000110 від 26.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України по епізодам вчиненим:

- 11.02.2022 року відносно потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- у період з 14.10.2022 року по 15.10.2022 року відносно потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- о 13-26 год. 12.12.2022 року відносно потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

- о 13-27 год. 12.12.2022 року відносно потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

- у період з 21.01.2023 року по 22.01.2023 року відносно потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження в межах решти обвинувачення в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1