УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про скасування арешту на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про скасування арешту на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20.

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101). Заявник вказує, що у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20.11.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003986 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в рамках якого було накладено арешт на вищевказане майно, в подальшому дане кримінальне провадження було закрито. Заявник зазначає, що Одеська міська рада є власником вищевказаного об`єкту нерухомого майна, однак не може розпоряджатись належним їй майном у зв`язку з наявністю обтяжень у виді арешту, а за такого просить скасувати арешт.

Заявник до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Прокурор до суд не з`явився направив лист згідно якого не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання заявнику слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчим була зазначена підстава, передбачена п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме необхідність збереження доказу, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), шляхом заборони відчуження, розпорядження та вчинення будь яких реєстраційних дій із зазначеним майном.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що 26.03.2018 у денний час невстановлені особи, знаходячись в приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що квартира АДРЕСА_1 є предметом цивільної справи, шляхом обману та продажу вищевказаного об`єкту нерухомого майна, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4 у сумі 36 000 доларів США, що становить 945 360 гривень, що є особливо великим розміром.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 26.03.2018 року ОСОБА_4 була придбана квартира АДРЕСА_1 . Підставою для набуття ОСОБА_4 права власності на вищезазначене нерухоме майно, явився договір дарування серії ННА № 448568 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у приміщенні нотаріальної контори розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира була придбана ОСОБА_4 у громадянки ОСОБА_6 за 36 000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною останньою розпискою про отримання грошей. Проте, на прикінці травня, початку червня 2018 року, ОСОБА_4 стало відомо про те, що придбана нею у ОСОБА_6 квартира є предметом розгляду цивільної справи № 520/5958/18 у ІНФОРМАЦІЯ_1 за позовом Одеської міської ради про витребування майна із чужого володіння.

Підставою для звернення Одеською міською радою з позовом до суду, явилось незаконне вилучення із комунальної власності квартири АДРЕСА_1 на підставі завідомо підроблених документів.

Зокрема, з наданих Одеською міською радою до суду доказів вбачається, що 14 грудня 2017 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, були внесені відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому, підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, явилось свідоцтво про право власності на житло, нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_2 21 квітня 1997 року № 12 за підписом заступника голови районної адміністрації ОСОБА_8 . При цьому, за інформацію наданою Київською районною адміністрацією, ОСОБА_8 ніколи не працював на посаді заступника голови. Крім того, згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 21 квітня 1997 року за № 12, підставою для його видачі стало розпорядження Київської районної адміністрації від 4 березня 1997 року за № 114. Однак, розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради з березня 1997 року нумерувалися, починаючи з № 300.

Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , було прийнято Державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_9 , 18 грудня 2017 року, індексний номер 38796637.

У подальшому, на підставі незаконної реєстрації речових прав за ОСОБА_7 , квартиру АДРЕСА_1 , було неодноразово відчужено.

Так, наступним власником спірної квартири після ОСОБА_7 став ОСОБА_10 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 27 грудня 2017 року за № 1-1170.

Надалі ОСОБА_10 було відчужено вказану квартиру на користь ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13 від 5 лютого 2018 року за № 2-194.

Наступним власником спірної квартири стала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від 14 лютого 2018 року за № 4-238.

А у подальшому, спірну квартиру, було відчужено ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , 26 березня 2018 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року, по цивільній справі № 520/5958/18, було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № 12 від 21 квітня 1997 року та скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Більш того, вже після придбання ОСОБА_4 нерухомого майна з`ясувалось, що у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_15 , 1940 року народження, та ОСОБА_16 , 1966 року народження.

Відповідно до листа Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за № 2670/51-24 від 18 квітня 2018 року, в архіві Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану міститься актовий запис про смерть ОСОБА_15 , 1940 року народження, дата смерті 31 липня 2016 року, також міститься актовий запис про смерть ОСОБА_16 , 1966 року народження, дата смерті жовтень 2017 року.

30.01.2020 об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні №0003986 від 20.11.2019.

При цьому, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України, а також те, що арештоване майно, є доказом злочину, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні.

В той же час, відповідно до положень ч.2 ст.174 КПК України, скасування арешту можливе за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно п.12 ч.9 ст.100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Оскільки в ході розгляду клопотання про скасування арешту майна вбачається спір між Одеською міською радою та ОСОБА_4 , ОСОБА_17 який перебував в судовому розгляді Київського районного суду м. Одеси, Одеського апеляційного суду, Верховного суду, за такого вбачається наявність спір про належність майна, що в такому випадку є підставою для відмови в задоволенні клопотання заявника, що не позбавляє заявника звернутись до суду з відповідним позовом в рамках цивільного судочинства.

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Враховуючи викладене підстави для задоволення клопотання в судовому засіданні не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про скасування арешту на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року у справі №947/6245/20 - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1