Справа № 204/6283/22
Провадження № 1-кп/204/332/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000188 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2022 року,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000188 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2022 року. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та продовжено строк застосованого до ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 111, ч. 1 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 11 вересня 2024 року без визначення розміру застави. Ознайомившись з ухвалою суду від 13 серпня 2024 року, стороні захисту не зрозуміло обґрунтування підстав для задоволення клопотання прокурора, з урахуванням фактичних обставин, та матеріалів, які було надано прокурором для обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу. Мотивуючи не можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає наступне: «Беручи до уваги той факт, що під час судового розгляду невстановленою особою було здійснено перевипуск та використанням сім-картки, на яку було накладено арешт та яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, інші, більш-м`які запобіжні заходи, пов`язані з вільним доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, у тому числі з представником іноземної держави, може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі». При цьому, згідно матеріалів, які були додані прокурором до клопотання про зміну запобіжного заходу від 15 вересня 2023 року (довідки «Лайфселл» вих. № 00034 вх від 14 вересня 2023 року) послуга «Заміна SIM -карти» за номером НОМЕР_1 була отримана 28 квітня 2022 року. До клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 16 липня 2024 року було додано протокол огляду від 23 травня 2024 року, згідно якого: - 06 травня 2022 року о 20:00:21 абонентським номером телефону НОМЕР_1 було змінено ідентифікатор сім-картки, що свідчить про відновлення сім-картки. - 06 травня 2022 року о 20:00:21, 01 червня 2022 року о 15:21:08 та 15:21:13 абонент з номером телефону НОМЕР_1 отримав вхідні смс-повідомлення від оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл». Отже, перевипуск сім-картки був здійснений 28 квітня 2022 року, а використання мало місце 06 травня 2022 року та 01 червня 2022 року. Згідно матеріалів справи (т.1 а.с. 1) підтверджено, що обвинувальний акт надійшов до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 22 серпня 2022 року. Постанова про призначення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів була винесена слідчим 19.04.2022. Експертиза проводилась до 04 серпня 2022 року (висновок експерта № 90). Телефон в режимі «політ» було передано експерту разом з постановою про призначення експертизи, а отже в період перевипуску та використання сім-картки абонента з номером телефону НОМЕР_1 , вказаний телефон знаходився у ввімкненому стані у сторони обвинувачення. Вказані обставини були встановлені під час судового розгляду справи. Жодних матеріалів, які б містили відомості про перевипуск або використання невстановленою особою сім-картки після надходження 22 серпня 2022 року обвинувального акту до суду, тобто під час судового розгляду, - прокурором не надавалося, та такі матеріали за участі сторони захисту не досліджувалися. Відтак, стороні захисту незрозуміло, з огляду на які фактичні дані та з урахуванням яких матеріалів суд при мотивуванні відмови в застосуванні альтернативного запобіжного заходу встановив, що перевипуск та використанням сім-картки було здійснено невстановленою особою під час судового розгляду. Крім того, стороні захисту незрозуміло формулювання суду, викладене при обґрунтуванні ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в ухвалі зазначено: «невстановлена особа із невстановленою метою під час перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою та вилученням належної ОСОБА_3 сім-картки в якості речового доказу органом досудового розслідування, здійснювала певні маніпуляції стосовно цього речового доказу, а тому вказане, у свою чергу, свідчить про наявність ризику можливого спотворення доказів. Між тим, й такий ризик із плином часу втрачає свою актуальність, однак із врахуванням моменту отримання такого доказу, а саме здійснення судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню, вказаний ризик на сьогоднішній день є актуальним та жодним чином не втратив своєї актуальності». У вказаному формулюванні є суттєві протиріччя, а саме: невстановлена особа із невстановленою метою здійснювала маніпуляції, а ризик спотворення доказу визначено у ОСОБА_3 Яке відношення має ОСОБА_3 до дій інших невстановлених осіб, якщо він знаходився під час ймовірних маніпуляцій під вартою і не мав навіть гіпотетичної можливості спілкуватися з будь-якими особами, відносно відновлення належної йому сім-картки. Крім того, суд визначає момент отримання вказаного доказу - під час здійснення судового розгляду. Згідно ч.1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Виходячи з того, що кримінальне провадження № 0000629 від 19 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 361, ст. 386 КК України за фактом здійснення несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж з метою знищення, підробки, спотворення змісту інформації, що оброблюється та передається у таких системах та мережах, а саме за допомогою месенджеру «Viber» у мережі оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «Лайфселл», не об`єднувалось з кримінальним провадженням № 0000188, яке розглядається Красногвардійським районним судом м. дніпропетровська, використання доказів з іншого кримінального провадження є недопустимим. Про недопустимість використання доказів з іншого кримінального провадження свідчить практика верховного Суду, а саме Постанови: від 26 січня 2021 року (справа № 127/25394/18, провадження № 51-2133км20), Постанова від 5 листопада 2019 року (справа № 344/11299/15-к, провадження № 51-1009км19). Крім того допустимість чи недопустимість доказу встановлюється вироком суду по результатам судового розгляду. А по кримінальному провадженню № 0000629, яке було відкрито по факту проводиться лише довготривале і поки безрезультатне досудове розслідування, по якому навіть не повідомлено про підозру жодній особі, що взагалі виключає використання не перевірених судом доказів. В ухвалі є посилання на практику ЄСПЛ, а саме рішення по справі «справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року» № 33977/96 від 26 липня 2001 року. При цьому, саме в цьому рішенні йдеться про неможливість продовжувати строк тримання під вартою на підставах, які не можна розцінювати як докази. «П. 81. Однак Суд неодноразово наголошував, що тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення. П.87. У цьому випадку Суд вважає, що органи влади, не взявши до уваги конкретні відповідні факти і поклавшись суто на встановлену законом презумпцію, в основі якої лежала тяжкість обвинувачення і яка до того ж покладала на обвинуваченого тягар доведення факту відсутності навіть гіпотетичної небезпеки його переховування, повторного вчинення злочину або змовляння з метою перешкодити слідству, продовжували строк тримання заявника під вартою на підставах, які не можна розцінювати як докази. Отже, було допущено порушення пункту 3 статті 5 Конвенції». Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Отже, стороні захисту не зрозуміло трактування та посилання на практику Європейського Суду рішенням, в якому визнано порушення п. 3 ст. 5 Конвенції та чітко зазначено, що тяжкість обвинувачення повинна враховуватися лише на початкових стадіях, а зі спливом часу, необхідно ретельно перевіряти наявність ризиків, з урахуванням презумпції невинуватості особи, при цьому тягар доказування ризиків покладено на сторону обвинувачення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

В судовому засіданні захисники: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали заяву адвоката ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заяву захисника.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні заяви.

Дослідивши заяву, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року було продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком до 11 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 КПК України визначено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної частини, мотивувальної частини та резолютивної частини.

Пунктом 2 частини 1 статті 372 КПК України передбачено, що в мотивувальній частині ухвали суду зазначається суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Виходячи зі змісту вказаної норми, роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

При роз`ясненні судового рішення, більш повно і зрозуміло здійснюється виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносяться зміни до рішення по суті і не розглядаються ті питання, які не були предметом судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що за заявою про роз`яснення судового рішення суд не може змінювати змісту постановленого ним рішення, сама суть роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на питання щодо його правомірності чи законності, він лише повинен пояснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє їх можливості його реалізації.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме в ньому є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань, як це впливає на реалізацію судового рішення тощо. Якщо заявником порушується питання про зміну рішення або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином необхідність роз?яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю, викладених у ньому висновків.

Із заяви про роз`яснення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року, суду, вбачається, що захиснику ОСОБА_4 не зрозуміло мотиви із яких суд виходив, під час обґрунтування підстав для задоволення клопотання прокурора та на підставі яких суд дійшов висновку щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Між тим, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 КПК України, судом було оголошено як висновок так і мотиви з яких підстав суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можливості застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, які є чіткими та зрозумілими та не викликають труднощів з їх розумінням.

Подана стороною захисту заява про роз`яснення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року, фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, яке за апеляційною скаргою сторони захисту було предметом розгляду Дніпровського апеляційного суду, та ухвалою від 28 серпня 2024 року в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту було відмовлено.

Постановлена ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року на переконання суду не містить будь-яких нечіткостей, суперечностей у викладених у ній висновків, є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення, а викладені у заяві захисником ОСОБА_4 доводи свідчать про незгоду з рішенням суду та мотивами, якими керувався суд при постановлені ухвали.

У зв`язку з викладеним, відсутні правові підстави, що передбачені ст. 380 КПК України, для роз`яснення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, а тому у роз`ясненні судового рішення слід відмовити.

Між тим, судом встановлено, що у тридцять шостому абзаці мотивувальної частини ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року було допущено описку, а саме вказаний абзац було викладено в наступній редакції: «Беручи до уваги той факт, що під час судового розгляду невстановленою особою було здійснено перевипуск та використанням сім-картки на яку було накладено арешт та яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, інші, більш-м`які запобіжні заходи, пов`язані з вільним доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, у тому числі з представником іноземної держави, може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі», замість вірного: «Беручи до уваги той факт, що під час судового розгляду було встановлено, що невстановленою особою було здійснено перевипуск та використанням сім-картки, на яку було накладено арешт та яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, інші, більш-м`які запобіжні заходи, пов`язані з вільним доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, у тому числі з представником іноземної держави, може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі».

Що узгоджується за змістом абзаців № 25 та № 35 мотивувальної частини ухвали суду.

Відповідно до частин 1-2 статті 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання.

З огляду на вищевикладене, суд вбачає підстави для виправлення описки, виправлення не впливає на встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та не змінює змісту судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 380 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000188 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2022 року - відмовити.

Виправити описку допущену у тридцять шостому абзаці мотивувальної частини ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2024 року, виклавши його в наступній редакції: «Беручи до уваги той факт, що під час судового розгляду було встановлено, що невстановленою особою було здійснено перевипуск та використанням сім-картки, на яку було накладено арешт та яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, інші, більш-м`які запобіжні заходи, пов`язані з вільним доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, у тому числі з представником іноземної держави, може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі».

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1