Справа № 308/1461/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/113/24 (справа № 308/1461/24), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 року, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України.

Згідно з протоколом розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 24.01.2024 року в порядку ч. 2 ст. 334 КПК України проведено неавтоматичний розподіл вказаного кримінального провадження, після чого передано судді ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання, оскільки у судді ОСОБА_6 знаходиться на розгляді ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2024 року відмовлено у об`єднанні в одне провадження матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України та матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001314 від 14.12.2023. Передано матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002099 від 11.10.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України (єдиний унікальний номер судової справи №308/1461/24) до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для здійснення автоматизованого розподілу судової справи між всіма суддями.

Протокол автоматизовано розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 справу було розподілено на суддю ОСОБА_7 .

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2024 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання. За ухвалою від 06.03.2024 року до судового розгляду.

Відповідно до наказу голови Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2024 року №41/02-06 «Про внесення змін до облікових документів» визначено суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 вважати ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 10.10.2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про закриття кримінального провадження № 0002099 від 11.10.2023 року на підставі п. 1 - 2 ч. 2, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння за одним із інкримінованих йому епізодів кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_4 визнає вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, надає згоду на таке закриття, а сума завданої шкоди складає 2 500,00 грн.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання.

Потерпіла у цьому епізоді кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду не прибула, незважаючи на той факт що про час і місце розгляду кримінального провадження була повідомлена судом належним чином. Проте, потерпіла раніше подавала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Заслухавши думку сторін, дослідивши докази та інші матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої статті 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 КПК України.

При цьому, із ст. 479-2 КПК України вбачається, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому КПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Частиною 1 ст. 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим кодексом.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів. Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2023 році податкова соціальна пільга становила 1342 грн. (2 684 грн. х 50 %).

Згідно обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив, умисний, корисливий злочин при наступних обставинах:

10 жовтня 2023 року, в період часу з 10 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин, під час дії на всій території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), перебуваючи на території будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом таємного викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки, караність та суспільну небезпечність, з корисливих мотивів, таємно, приховуючи власні дії від оточуючих та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти у сумі 2 500 гривень, із жіночої сумки, яка знаходилась на подвір`ї домоволодіння, та власником якої є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого ОСОБА_4 покинув місце події, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Таким чином своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 2500 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Проте, станом на дату події 10.10.2023 року, з урахуванням вимог вищенаведеного законодавства, мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повинна становити не менше 2 684 грн.

Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Об`єднана палата зазначає, що відповідь на запитання, чи мають зміни, яких зазнали статті 185, 190, 191 КК внаслідок зміни редакції ст. 51 КУпАП, зворотну дію в часі, залежить від відповіді на запитання, чи є Закон № 3886-IX «законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи» у значенні ст. 5 КК.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата виходить з того, що статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Колегія суддів, яка передала провадження на розгляд Об`єднаної палати ККС, на обґрунтування своєї позиції спиралася на Рішення Конституційного Суду України (далі КСУ) від 19 квітня 2000 року, в якому розглядалося питання про вплив змін, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, до яких відсилає бланкетна диспозиція кримінального закону. КСУ розглядав ситуацію щодо впливу зміни мінімального розміру заробітної плати на диспозиції ряду статей чинного на той час КК, де цей показник впливав на застосування кваліфікуючої ознаки «у великих чи особливо великих розмірах».

КСУ дійшов висновку, серед іншого:

«Положення статті 58 Конституції України з урахуванням вимог пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України треба розуміти так, що виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється кримінальна відповідальність за їх вчинення. Такі закони мають зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи…

Встановлення нормативно-правовими актами іншого мінімального розміру заробітної плати не тягне за собою зміни кваліфікуючих ознак злочинів, передбачених частинами четвертими статей 81, 82, 84, частиною третьою статті 83, частиною другою статті 86 та статтею 86-1 цього Кодексу. Положення частини другої статті 6 Кримінального кодексу України щодо зворотної дії закону в часі на ці випадки не поширюється…».

Об`єднана палата вважає, що висновки КСУ в цьому рішенні не можуть бути застосовані до ситуації, яка виникла у зв`язку з обговорюваною зміною до ст. 51 КУпАП.

Зміна розміру мінімальної заробітної плати або неоподатковуваного мінімуму доходу громадян не має за безпосередню мету зміну кримінального закону, тому хоча і може вплинути на застосування норми кримінального закону до певного кола діянь, однак не є зміною кримінального закону, а отже, немає зворотної дії в часі.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) хоча і вважає, що при використанні техніки «бланкетної» або «відсильної» норми для криміналізації дій або бездіяльності положення, яке посилається, і положення, на яке здійснюється посилання, мають розглядатися в сукупності як кримінальний закон, однак вирішує справи виходячи з конкретних обставин. У справі Morck Jensen він розглядав ситуацію, коли законодавство передбачало кримінальну відповідальність за перебування на певній території без дозволу, але згодом режим цієї території було змінено. ЄСПЛ взяв до уваги, що законодавство, яке змінило режим відповідної території, не мало на меті переглянути застосовність відповідного положення кримінального закону, і таким чином зміна законодавства була зумовлена зовнішніми обставинами, пов`язаними зі зміною ситуації на цій території, які не стосувалися питання винуватості.

Об`єднана палата також вважає, що періодична зміна розміру НМ відповідним законодавством не тягне за собою декриміналізації тих діянь, які кваліфікувалися як кримінальні правопорушення виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення злочину.

Однак Об`єднана палата вважає, що таких підхід не застосовний до змін, які внесені в ст. 51 КУпАП Законом № 3886-IX.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення, що відрізняє ситуацію, яка розглядається, від змін нормативно-правових актів інших галузей права, які розглядав КСУ у згаданому Рішенні.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до ст. 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості. [6]

Тому зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Таким чином, Об`єднана палата робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

З огляду на викладене, клопотання захисника про закриття кримінального провадження, на підставі п. 1-2 ч. 2, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, підлягає задоволенню.

Одночасно із закриттям кримінального провадження в частині цього епізоду кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 8 ст. 38 КУпАП виділити матеріали провадження та направити їх до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Судові витраті у кримінальному провадженні за цим епізодом кримінального правопорушення у сумі 1 195,00 грн. за проведення дактилоскопічної експертизи згідно довідки, а.с. 29, т. 2, слід стягнути із обвинуваченого на користь Держави, оскільки закриття кримінального провадження з цієї підстави вважається закриттям з нереабілітуючих підстав.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався.

У відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України слід також роз`яснити потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 100, 128, 284, 288, 369-372, 392-395, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника задовольнити.

Закрити кримінальне провадження № 1-кп/308/113/24 (справа № 308/1461/24), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002099 від 11.10.2023 року, в частині пред`явленого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України (дата події кримінального правопорушення 10 жовтня 2023 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв.), - на підставі п. 1-2 ч. 2, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер, серія і номер паспорту суду невідомі, на користь Держави 1 195,00 грн. (Одна тисяча сто дев`яносто п`ять гривень 00 копійок) судових витрат за проведення дактилоскопічної експертизи.

Речові докази:

-два відрізки клейкої стрічки типу «скотч», які були визнані речовими доказами за постановою від 12.10.2023 року, залишити при матеріалах кримінального провадження, протягом усього часу їх зберігання.

У відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України роз`яснити потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу та копію обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002099 від 11.10.2023 року, - направити до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1