печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дворічанське-Агро», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 року № 757/41353/24-к у кримінальному провадженні № 0001047 від 31.05.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дворічанське-Агро», звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 року № 757/41353/24-к у кримінальному провадженні № 0001047 від 31.05.2024 року, на право вимоги до ТОВ «БОРІВАЖ» (), яке виникло на підставі договорів відступлення права вимоги у ТОВ «ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО» () та Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка) укладених із ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» () шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном, в тому числі, але не виключно, шляхом заборони здійснювати відступлення (відчуження, цесію) прав вимоги до третіх осіб, голосувати та приймати рішення, як кредитору, на зборах (комітеті) кредиторів у справі про банкрутство № 904/1926/23 (904/875/24), а також адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та /або проведення відкритих торгів (аукціонів); оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги; приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом арешту.

В обґрунтування клопотання зазначає, що арешт на право вимоги накладено необґрунтовано, оскільки право вимоги за договором відступлення не є майном в розумінні ст. 170 КПК України та, відповідно, воно не може мати статус речового доказу у кримінальному провадженні та на нього не може бути накладено арешт. Станом на зараз та на день звернення прокурора з клопотанням про арешт майна відсутні судові рішення щодо визнання правочинів про відступлення права вимоги не дійсними, удаваними або є наслідком вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що в резолютивній частині ухвали накладено арешт на право вимоги до ТОВ «Боріваж» у справі № 904/1926/23 (904/875/24), а це справа позовного провадження, а не справа про банкрутство ТОВ «Боріваж», тобто у вказаній справі у ТОВ «Дворічанське-Агро» відсутнє право вимоги. Крім того, зазначає, що відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 року (справа № 904/1926/23), судом було надано оцінку документам щодо їх правомочності та законності, які були надані ТОВ «Дворічанське-Агро» до суду, в тому числі, договір про відступлення права вимоги. Також зазначає, що ТОВ «Дворічанське-Агро» будь-якого відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, немає; жодній посадовій особі ТОВ «Дворічанське-Агро», а також будь-яким іншим особам, про підозру не оголошено. Відтак, на даний час накладення арешту на право вимоги, а також на право голосувати та приймати рішення, як кредитору, на зборах (комітеті) кредиторів у справі про банкрутство не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ТОВ «Дворічанське-Агро» з потребами досудового розслідування, оскільки він порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, третіх осіб гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження. Оскільки зазначеною ухвалою були заборонені права кредитора, які в свою чергу виникають з дати розгляду вимог у процедурі банкрутства і діють до повної ліквідації боржника. Таким чином, вищевказаний арешт майна позбавляє ТОВ «Дворічанське-Агро» прав, які йому гарантовані Кодексом України з питань банкрутства та обмеження яких не передбачено чинним законодавством України. Відтак, застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з завданням кримінального провадження та перешкоджає господарській діяльності товариства, у зв`язку з чим накладений арешт підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, - адвокат не з`явився; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином; подав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт накладено обґрунтовано; право вимоги до ТОВ «Боріваж» за договором про відступлення права вимоги має значення речових доказів у кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому триває.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001047 від 31.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання та ухвали слідчого судді, у ході розслідування провадження досліджуються обставини, за яких організована група осіб шахрайським шляхом заволоділа корпоративними правами ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), що призвело до настання збитків в особливо великих розмірах.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 року № 757/41353/24-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на право вимоги до ТОВ «БОРІВАЖ» (), яке виникло на підставі договорів відступлення права вимоги у ТОВ «ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО» () та Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка), укладених із ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном, в тому числі, але не виключно, шляхом заборони здійснювати відступлення (відчуження, цесію) прав вимоги до третіх осіб, голосувати та приймати рішення, як кредитору, на зборах (комітеті) кредиторів у справі про банкрутство № 904/1926/23 (904/875/24), а також адміністратору електронної торгової системи ProZorro.Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та /або проведення відкритих торгів (аукціонів); оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги; приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, мета арешту майна є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання 20.05.2024 року між ТОВ «Агро Комплект» та ТОВ «Дворічанське-Агро» укладено договір про відступлення права вимоги № 20/05/2024.

Згідно матеріалів клопотання вказаний договір не був визнаний у встановленому законом порядку не дійсними, удаваними або укладеним без мети настання правових наслідків.

Крім того, правова оцінка вказаному договору була надана в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2024 року у справі № 904/1926/23, згідно якої задоволено клопотання ТОВ «Дворічанське-Агро» () про заміну кредитора у справі № 904/1926/23 та замінено ТОВ "Агро Комплект" () (Первісний кредитор) на його правонаступника - ТОВ «Дворічанське-Агро».

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що ТОВ «Дворічанське-Агро» є добросовісним набувачем права вимоги, яке виникло на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами.

Згідно ч. 10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що станом на час розгляду клопотання даних щодо протиправного укладення вказаного договору не встановлено, застосування вказаного заходу забезпечення позову є неспівмірним з завданням кримінального провадження та позбавляє ТОВ «Дворічанське-Агро» прав, які йому гарантовані Кодексом України з питань банкрутства та обмеження яких не передбачено чинним законодавством України.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що жодній особі у кримінальному провадженні № 0001047 від 31.05.2024 року про підозру не повідомлено.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що хоча прокурор і визначає мету накладення арешту забезпечення збереження речових доказів, однак таку мету арешт на право вимоги, яке виникло на підставі договорів відступлення права вимоги, він не довів, оскільки зазначене право вимоги не є матеріальним об`єктом в розумінні ст. 98 КПК України, тобто не може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, виходячи з того, що воно має господарсько-правову природу та існує виключно в межах договірних правовідносин між суб`єктами господарювання.

Накладення арешту на право вимоги перешкоджає господарській діяльності ТОВ «Дворічанське-Агро», що є не співмірним, оскільки обмеження щодо арешту та щодо участі у управлінні процедурою банкрутства ТОВ «Боріваж» наявні у кредитора по кодексу і їх обмеження та зупинення їх дії не передбачено.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

За таких обставин, враховуючи, що дослідженні в судовому засідання матеріали не містять фактичних даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні продовжують існувати підстави для подальшого застосування вищевказаних заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дворічанське-Агро», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 року № 757/41353/24-к у кримінальному провадженні № 0001047 від 31.05.2024 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 року у справі № 757/41353/24-к на право вимоги до ТОВ «БОРІВАЖ» (), яке виникло на підставі договорів відступлення права вимоги у ТОВ «ДВОРІЧАНСЬКЕ-АГРО» () та Foundation investment s.r.o. (Чеська Республіка), укладених із ТОВ «АГРО КОМПЛЕКТ» (), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном, в тому числі, але не виключно, шляхом заборони здійснювати відступлення (відчуження, цесію) прав вимоги до третіх осіб, голосувати та приймати рішення, як кредитору, на зборах (комітеті) кредиторів у справі про банкрутство № 904/1926/23 (904/875/24), а також адміністратору електронної торгової системи ProZorro. Продажі, Державному підприємству «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та /або проведення відкритих торгів (аукціонів); оформлення їх результатів щодо продажу права вимоги; приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов`язані з предметом арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1