ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/400/23

Номер рядка у звіті 11

01 листопада 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958 від 25.10.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Попівка Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, інвалідом будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, постраждалим в наслідок аварії на ЧАЕС, учасником ООС (АТО) не є, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 24 жовтня 2022 року близько 22 год. 00 хв., знаходячись за місцем проживання у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вина ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, які проявилися в результаті спільного розпиття алкогольних напоїв з громадянином ОСОБА_6 , маючи умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи протиправно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, реалізуючи свій єдиний умисел, озброївшись ножем, яким умисно наніс ОСОБА_6 один удар у життєво-важливий орган, а саме: в область живота, від якого потерпілий помер на місці. В результаті таких протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта №05-8-02/247 від 25.10.2022, причиною смерті ОСОБА_6 є проникаюче колото-різане поранення живота з раною на передній черевній стінці праворуч, з ушкодженням пристінкового черева, печінки, великого чепця, брижі тонкого кишківника, що ускладнилось розвитком внутрішньої кровотечі. Проникаюче колото-різане поранення живота належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Окрім цього, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: синець на черевній стінці зліва; садна на лівому коліні, як носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказував, що щиро розкаюється у вчиненому, однак наміру вбивати ОСОБА_6 він не мав, а тому не визнав повністю як по суті інкримінованих йому дій, так і по кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення та пояснив, що він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 проживали у матері останньої в літній кухні в АДРЕСА_2 . 24.10.2022р. до них ввечері, точного часу не пам`ятає, прийшов ОСОБА_8 та приніс півтори літри горілки, яку він, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вживали у трьох. Коли ОСОБА_8 сп`янів, то почав поводити себе агресивно, скидати зі столу посуд, розкидати речі. Розуміючи, що ОСОБА_8 не заспокоюється він почав його виганяти. В цей час він сидів на дивані, його співмешканка вже спала, ОСОБА_8 підійшов до нього та схопив за голову і почав обома руками сильно тиснути йому на очі, він намагався його відштовхнути, однак ОСОБА_8 був більший та сильніший. Правою рукою він схопив ножа та вдарив ОСОБА_8 , але не бачив куди саме. Після удару ОСОБА_8 відійшов та сів на крісло. ОСОБА_8 казав швидку допомогу не викликати. Вони розмовляли близько 20 хв., дивились телевізор, потім він заснув. Коли дочка та зять приїхали вночі, точного часу не пам`ятає, то вони його розбудили і він побачив, що ОСОБА_8 помер, сидячи на кріслі. Стверджував, що ОСОБА_9 коли був тверезий, то поводив себе адекватно, однак коли вживав спиртні напої, то ставав агресивним, кидався в бійку. Вказував, що ОСОБА_8 схопив його за голову та почав сильно тиснути на очі, а тому він злякався, що залишиться сліпим. Наміру вбивати ОСОБА_10 він не мав, а лише захищався.

Суд критично оцінює версію обвинуваченого з приводу порядку розвитку подій та не зважаючи на такі покази обвинуваченого приходить до висновку, що його вина у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується, дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, наступними поясненнями свідків:

- свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 його старша сестра, яка проживає разом із співмешканцем ОСОБА_12 . Вони жили у літній кухні будинку її матері по АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 є чоловіком його сестри ОСОБА_7 , хоча шлюб між ними не розірвано, однак вона із ним фактично не проживала. ОСОБА_9 приходив до ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , ревнував її до останнього. Того дня, точного часу не пам`ятає, він зайшов до літньої кухні, де спали ОСОБА_14 та ОСОБА_7 . Коли він зайшов в літню кухню то побачив як ОСОБА_9 сидів на кріслі вже мертвий, із живота у нього текла кров. ОСОБА_14 спав на дивані біля нього. Розбудивши ОСОБА_13 той сказав, що «переборщив» вчинивши так із ОСОБА_6 . Після цього він зателефонував дочці ОСОБА_10 , яка приїхала разом із зятем та викликала швидку допомогу і поліцію. Вказував, що вживаючи алкогольні напої ОСОБА_9 та ОСОБА_14 вчиняли конфлікти, бились. Тілесних ушкоджень, зокрема садна на лобі ОСОБА_13 він не бачив.

- свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 є його колишньою тещею. В 2022 році, пізно вночі, дати не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що вбитий його колишній тесть ОСОБА_9 . Після цього, приблизно о 23 год. він приїхав за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , зайшов у літню кухню та побачив як у кріслі сидів мертвий ОСОБА_9 , в якого в районі печінки була велика рана, а ОСОБА_14 та ОСОБА_7 спали на дивані біля нього. ОСОБА_14 казав, що він не винуватий, а спровокувала його ОСОБА_17 . На ОСОБА_18 він крові не бачив. Після побаченого викликав працівників поліції. Стверджував, що ОСОБА_9 ревнував ОСОБА_7 до ОСОБА_13 , часто приходив до них. ОСОБА_13 він знає як неагресивну людину.

- свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_9 близько 35 років. Останній коли випивав то поводив себе агресивно, кидався в бійку, колись ножем поранив їх спільного сина та дочку, їй зламав руку. Після цього вона перестала із ним жити та проживала разом із ОСОБА_12 у літній кухні будинку її матері, збирались на весні переїхати у власний будинок. Брикун ОСОБА_8 приходив до них нечасто, раніше не конфліктував. Того дня, точної дати та часу вже не пам`ятає, ОСОБА_14 та вона допомагали її матері на городі, коли до них прийшов ОСОБА_9 принісши трохи харчів та алкоголю. Вони у трьох сіли в літній кухні вечеряти та через деякий час вона лягла спати у тій же кімнаті, де вони сиділи за столом. ОСОБА_14 та ОСОБА_9 дивились телевізор. Через деякий час вона прокинулась від якогось шуму та побачила як у кріслі сидить ОСОБА_9 , який сидів так ніби спить, вона не відразу зрозуміла, що він мертвий. ОСОБА_14 почав їй казати, що ОСОБА_9 напав на нього, душив його, атому йому нічого не залишалось як оборонятись.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх належності, допустимості та достовірності в судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 25.10.2022р. з фототаблицею та диском, який був переглянутий в судовому засіданні, та згідно якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 в присутності понятих, за участі спеціаліста-криміналіста провела огляд місця події, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Зафіксувала обстановку вчинення кримінального правопорушення, зокрема встановила, що у кімнаті в притул до лівої стіни, приблизно по центру розташоване крісло на якому знаходиться труп чоловіка в сидячому положенні, верхні кінцівки опущені вздовж тіла, нижні кінцівки зігнуті в колінних суглобах. Одяг на трупі потерпілого з помарками та потьоками речовини бурого кольору. Труп має рану на передній черевній стінці праворуч довжиною 1.7 см, інших пошкоджень не виявлено. Під час огляду вилучені ніж, який поміщено до паперового конверту, також вилучено речових доказів;

- даними лікарського свідоцтва про смерть №247 від 25.10.2022р., відповідно до якого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- даними висновку експерта № 05-8-02/247 від 25.10.2022, згідно якого причиною смерті ОСОБА_6 є проникаюче колото-різане поранення живота з раною на передній черевній стінці праворуч, з ушкодженням пристінкового черева, печінки, великого чепця, брижі тонкого кишківника, тонкого кишківника, що ускладнилось розвитком внутрішньої кровотечі. Враховуючи вираженість трупних змін (трупне задубіння виражене добре, трупні плями відновлюють своє забарвлення через 30 хв.) смерть ОСОБА_6 настала за 8-24 год. до проведення експертизи трупа в морзі. У ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота з раною на передній черевній стінці праворуч, з рановим каналом направленим зверху в низ, спереду назад, дещо зліва направо, з ушкодженням пристінового черева, печінки, великого чепця, брижі тонкого кишківника, тонкого кишківника. Синець на черевній стінці злів, садна на лівому коліні. Проникаюче колото-різане поранення живота належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, синець на черевній стінці зліва, садна на лівому коліні носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Всі вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли до настання смерті, на що вказують наявність ознак прижиттєвості ушкоджень. В крові трупа ОСОБА_6 виявлено етанол в кількості 3.36 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові вказує на алкогольне сп`яніння тяжкого ступеня;

- даними висновку експерта №05-8-02/247/1д від 16.01.2023р., згідно якого на онові проведення додаткової судово-медичної експертизи з приводу смерті ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: - проникаюче колото-різане поранення живота з раною на передній черевній стінці праворуч, з рановим каналом направленим зверху вниз, спереду назад, дещо зліва направо, з ушкодженням пристінового черева, печінки, великого енця, т брижі тонкого кишківника, тонкого кишківника; - синець на черевній стінці зліва; садна на лівому коліні. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 не виключається збереження його здатності до активних дій (бігати, ходити чи повзати), за умови перебування останнього у свідомості… Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 потерпілий та нападаючий знаходились обличчям один до одного чи в положенні близькому до такого. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 частково співпадають за локалізацією та механізмом утворення, що відобразив підозрюваний під час проведення за його участі слідчого експерименту:

- даними висновку експерта №СЕ-19-22/42206-БД від 18.01.2023р., згідно якого на наданому на дослідження ножі, а саме на поверхні клинка виявлено кров людини та клітини з ядрами, на поверхні руків`я кров людини та поодинокі клітини з ядрами... Генетичні ознаки крові та клітин, виявлених на поверхні клинка ножа збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 … Походження крові та клітин в об`єкті №1.1 (поверхня клинка) від підозрюваного від ОСОБА_5 виключається. Генетичні ознаки крові та клітин, виявлених на поверхні руків`я ножа (об`єкт №1.2) є змішаними, містить генетичні ознаки для осіб, а саме: зразка крові потерпілого ОСОБА_6 та зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 ;

- даними висновку експерта №05-1-08/266 від 22.11.2022р., згідно якого у слідах на шторі знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Таким чином кров у вказаних слідах походить від особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В і не виключає можливості походити за рахунок крові трупа ОСОБА_6 ;

- даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 25.10.2022р., складення якого розпочато о 03 год. 15 хв. та закінчено о 04 год. 10 хв.;

- даними протоколу №304 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 25.10.2022р., згідно якого ОСОБА_5 на час дослідження о 01 год. 40 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння з показником 1.18%;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2022 з диском, який був переглянутий в судовому засіданні, згідно якого заступник начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 за участю підозрюваного ОСОБА_5 , в присутності понятих, захисника, спеціаліста-криміналіста, провів слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_5 відобразив обстановку та обставини, що мали місце 24.10.2022. В ході експерименту ОСОБА_5 повідомив, що він сидів на дивані, ОСОБА_9 стояв перед ним, схопив його за голову та великими пальцями рук тиснув йому в очі. Він схопив ножа, який лежав на столі та штрикнув ОСОБА_10 у живіт, після чого той пішов та сів на крісло, а ніж він кинув у бік, на одяг. Вони далі сиділи, розмовляли, ОСОБА_9 на біль не скаржився. ОСОБА_7 в цей час спала поруч, прокинулась, вони ще деякий час розмовляли;

- даними висновку судово-психіатричного експерта №159 від 07.12.2022р., згідно якого на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення та на теперішній час, ОСОБА_5 , ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв і не виявляє, і при збереженості у нього емоційно-вольової сфери, інтелектуально-мнестичних, критичних і прогностичних функцій був здатен у вказаний період часу та здатен на теперішній час усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, може правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчий дій та в судовому засіданні. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.

Суд констатує, що надані стороною обвинувачення висновки експерта №СЕ-19-22/42208-БД від 18.1.2023р.; висновки експерта №05-1-08/267 від 30.11.2022р.; висновки експерта №СЕ-19/124-22/12493-Д від 15.11.2022р.; висновки експерта №05-1-08/269 від 25.11.2022р. не підтверджують та не спростовують обставин кримінального правопорушення чи винуватість ОСОБА_5 та містять загальну інформацію щодо обставин кримінального правопорушення.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому зазначені вище показання свідків узгоджуються між собою та узгоджуються із вказаними вище доказами є послідовними та логічними, узгоджуються із дослідженими письмовими доказам, а тому визнаються судом допустимими, належними та достовірними.

Так винуватість обвинуваченого в умисному вбивстві потерпілого підтверджується: по-перше, показаннями обвинуваченого під час слідчого експерименту та в суді про нанесення ним особисто удару клинком ножа в область тулуба потерпілого, по-друге, судово-медичними та судово-криміналістичними експертизами трупа потерпілого про характер виявлених тілесних ушкоджень, причину смерті та можливе знаряддя вбивства - ніж, вилучений з місця огляду події, по-третє, протоколом огляду місця події, під час якого була зафіксована обстановка після вбивства потерпілого, в четверте, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями вказаних вище свідків, які хоч і не були безпосередніми свідками подій, проте дали показання суду про обставини, які передували події злочину, а також про обставини після вчинення обвинуваченим злочину.

Невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та його версія, що потерпілий помер від отриманого в той день удару ножем внаслідок самооборони чи з необережності, про що також вказував захисник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , вказуючи, що такі дії були вчинені з метою самозахисту, суд розцінює як обрану обвинуваченим та його захисником позицію свого захисту.

Проте така позиція сторони захисту не співпадає з наведеними доказами та поведінкою самого обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, а тому оцінюється судом критично, виходячи із наступного..

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

У свою чергу, умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - це наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Судом встановлено, що подія заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому відбулась під час сварки та бійки на ґрунті побутового пияцтва, оскільки показаннями обвинуваченого при проведенні досудового розслідування та в суді, а також висновками СМЕ обвинуваченого та трупу потерпілого підтверджується, що в день подій обвинувачений та потерпілий вживали алкогольні напої. Крім того обвинувачений при проведенні судового розгляду показав, що між ним особисто та потерпілим іноді виникали конфлікти після вживання спиртних напоїв, а із показів свідків вбачається, що потерпілий ревнував обвинуваченого, оскільки останній проживав із його дружиною.

Так, переглядом диску із відеозаписом проведення слідчого експерименту із підозрюваним від 25.10.2022р., судом встановлено, що ОСОБА_5 розповів про обставини події з потерпілим ОСОБА_6 та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначивши, що обвинувачений тримав його обома руками за голову та великими пальцями рук сильно тиснув на очі, а тому він схопив правою рукою ножа, що лежав поруч на столі та наніс один удар у живіт потерпілого після чого той відійшов та сів на крісло. На запитання працівника поліції, які були дії підозрюваного після нанесення удару ножем потерпілому, ОСОБА_5 зазначив, що не вичинив жодних дій, тобто не викликав поліцію, швидку, не оглянув потерпілого, його стан, не намагався надати йому будь-яку допомогу, а вони продовжували розмовляти, дивитись телевізор, поки він не заснув.

Отже, обвинувачений після вчиненого ним ніяким чином не переймався долею потерпілого, не намагався надати потерпілому допомогу, щоб зупинити кров, не вчиняв ніяких дій, що свідчить про те, що йому була байдужа подальша доля потерпілого, та й тому, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Дії обвинуваченого при заподіянні смертельного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, від якого той помер на місці злочину, носили умисний характер, а саме обвинувачений усвідомлював, наносячи удар клинком ножа в область розташування життєво важливого органу - суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання.

При цьому ОСОБА_5 достеменно розумів значення своїх дій, що він наніс саме удар ножем в живіт потерпілого, тобто не відмахнувся ножем, не погрожував нанесенням удару, а схопивши ножа наніс удар в живіт потерпілого, поклавши після цього ніж на одяг, що лежав поруч, вказавши, що після того як ОСОБА_6 відійшов від нього, він йому сказав: «Все, заспокоївся».

Судом також враховується локалізація та характер тілесного ушкодження, зокрема довжина раневого каналу, загальною довжиною 11.5 см. (вис. експерта №05-8-02/247/1д), яка свідчить про цілеспрямованість та силу удару ножем обвинуваченим.

Судом також врахована поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а саме, що вони часто випивали, неодноразово конфліктували після вживання спиртних напоїв.

Сторона захисту вказувала на особу потерпілого, зокрема, що він був раніше судимий, конфліктний, особливо коли вживав алкоголь. Однак суд зауважує, що не дивлячись на це ОСОБА_5 продовжував вживати з потерплим алкоголь, будь-яких дій, спрямованих на уникнення зустрічей із ОСОБА_6 , не вчиняв.

Мотивом злочину є виниклі між обвинуваченим та потерпілим неприязні відносини, які виникли на грунті ревнощів.

Між діями обвинуваченого та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження та смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок.

Суд критично оцінює версію обвинуваченого про перебування його в стані необхідної оборони.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України така підстава характеризується двома елементами: вчиненням особою суспільно небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

З показань обвинуваченого випливає, що під час застілля потерпілий схопив його за голову та сильно тиснув на очі, обвинувачений розцінював такі дії як намагання потерпілого позбавити його зору, а тому він зміг зупинити дії потерпілого лише після нанесення удару ножем в живіт.

Однак, будь-яких доказів таких обставин матеріали справи не містять.

При цьому судом враховується висновку експерта №05-8-01/288 від 25.10.2022р. згідно якого у ОСОБА_22 виявлено тілесні ушкодження: садна на голові, які виникли від дії тупого твердого предмета, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Однак такі садна розташовані в лобній ділянці обвинуваченого, які розташовані один від одного на відстані 2 мм, майже паралельно.

Такі пошкодження на голові обвинуваченого не вказують на суспільно-небезпечне посягання з боку ОСОБА_6 та, відповідно, стан необхідної оборони ОСОБА_5 , що спростовується і вказаними вище обставинами.

Зібрані по справі докази не дають підстав суду вважати, що під час події 24.10.2022р. життю і здоров`ю ОСОБА_5 загрожував ОСОБА_6 , а його дії несли в собі реальні загрози для вжиття обвинуваченим заходів оборони. Жодних відповідних доказів стороною захисту надано не було та їх доводи зводяться до припущень, а тому такі доводи суд оцінює критично.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд виходить з того, що всі докази надані стороною обвинувачення, які визнані судом допустимими, належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Аналіз показань обвинуваченого, а також сукупність усіх встановлених в судовому засіданні обставин кримінального правопорушення, зокрема те, що між обвинуваченим з одного боку та потерпілим з іншого боку, безпосередньо перед скоєнням кримінального правопорушення виникла конфліктна ситуація на ґрунті ревнощів, а також враховуючи спосіб вчинення злочину, характер та локалізацію тілесних ушкоджень та причинний зв`язок між ними та настанням смерті потерпілого, суд вважає, що вказане вище свідчить про наявність у обвинуваченого прямого умислу на скоєння вбивства ОСОБА_6 на ґрунті сформованих особистих неприязних відносин.

Суд вважає, що злочинний намір обвинуваченого, спрямований на умисне вбивство, та наявність ознаки суб`єктивної сторони складу даного злочину, а саме бажання настання смерті потерпілого, свідчить характер, локалізація, тяжкість тілесних ушкоджень та дії обвинуваченого після вчиненого, що виявлялись у повній байдужості до стану потерпілого.

Також знайшов своє підтвердження мотив скоєного вбивства на ґрунті неприязних стосунків, зокрема, претензій та ревнощів ОСОБА_6 до ОСОБА_5 через проживання обвинуваченого разом із співмешканкою ОСОБА_19 , яка є колишньою дружиною потерплого.

Вказані обставини у своїй сукупності з очевидністю вказують на те, що ОСОБА_5 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, а тому суд вважає доведеним, за вказаних вище обставин, що ОСОБА_5 мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_6 і реалізуючи свій намір, умисно заподіяв смерть потерпілому.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.

Згідно зі ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

З цих же підстав суд відкидає доводи захисника обвинуваченого, що в матеріалах кримінального провадження міститься постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня від 30.11.2022р. за підписом Першого заступника керівника Черкаської обласної прокурора тури, яка зумовлює здійснення досудового розслідування органом поза межами своїх повноважень, що вказує на те, що докази зібрані в ході досудового розслідування є недопустимими.

Вказана постанова ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту до суду надана не була. Стороною захисту також не повідомлено и оспорювались такі дії в ході досудового розслідування, а також не вказано як вказана обставина могла вплинути на права підозрюваного під час здійснення досудового розслідування та в чому саме полягало таке порушення.

Стороною захисту суду докази не надавались.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Іншими словами, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, в їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працює, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_19 , раніше не судимий, вину визнав частково.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та те, що обвинувачений раніше не судимий.

У якості обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Кримінально-правова охорона життя людини є важливим завданням, успішне виконання якого значною мірою залежить від правильного застосовування кримінального закону; особа, яка вчинила злочин проти життя та здоров`я особи, що є найвищою цінністю, повинна нести справедливе покарання.

Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення).

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, його наслідків, а також приймаючи до уваги велику ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, враховуючи що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинуваченому призначено покарання у виді позбавленні волі реально, з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд не вбачає підстав, передбачених ч. 3 ст. 377 КПК України, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без змін.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 25 жовтня 2022 року по день набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 9 122.53 грн.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов потерпілої ОСОБА_23 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вирішуючи вказані позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що в наслідок вбивства її батька позивачем пронесено витрати на проведення поховань та проведення поминальних трьох обідів на суму 18 500 грн.. Окрім цього позивачу спричинена моральна шкода та завдано моральні страждання, які полягали у відчутті емоційного стресу та пригніченому стані, які позивач оцінила в 500 000 грн. та яка повинна бути відшкодована ОСОБА_5 на її користь.

В судовому засіданні обвинувачений заявлені позовні вимоги не визнав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим в матеріалах справи наявні докази, які лише частково підтверджують заявлену позивачем матеріальну шкоду.

Так, на підтвердження понесення матеріальних витрат на поховання свого батька позивачем надана довідка старости Крупського старостинського округу №21 від 06.02.2023р. із змісту якої вбачається, що ОСОБА_23 за власний рахунок здійснила поховання свого батька ОСОБА_6 , який помер 24.10.2022р.

Згідно доданої до позовної заяви накладної від 25.10.2022р. вбачаються витрати позивача на придбання речей для поховання на загальну суму 3260 грн.

Інші докази витрат позивача на поховання свого батька матеріали справи не містять.

Таким чином, керуючись нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення матеріальних витрат на суму 3260.00 грн.

Решта вимог про стягнення матеріальної шкоди належними доказами не підтверджена, а тому задоволенню не підлягає.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положенням статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), викладеної у постанові від 15.12.2020, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для хоча б часткового відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд, керуючись принципами розумності і справедливості, вважає, що оскільки потерпіла отримала моральні страждання в наслідок смерті свого батька, яка настала через вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння спрямованого на позбавлення життя іншої особи, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпілою у розмірі заявленого позивачем.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 368-370, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 25 жовтня 2022 року по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_23 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_23 матеріальну шкоду в сумі 3260.00 грн та моральну шкоду в сумі 500 000.00 грн, а разом 503 260.00 (п`ятсот три тисячі двісті шістдесят) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 9 122 (девять тисяч сто двадцять дві гривні) 53 коп.

Речові докази по справі:

- ніж, який поміщено до паперового конверту, пляшка полімерна і написом "Кривоозерська" поміщена до картонної коробки, чарка поміщена до паперового конверту, штора, поміщена до паперового конверту, мікронакладення з обох рук трупа, які було поміщені до двох паперових конвертів: зразки волосся з п`яти ділянок голови трупа, які поміщено до п`яти паперових згортків та до паперового конверту; зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа, а також з безіменного пальця та вказівного пальця правої руки трупа, яка поміщено до двох паперових конвертів, відтиски папілярних візерунків пальців рук та долоней рук трупа на 12 відрізках аркушів паперу, які поміщено до паперового конверта; штани чорного кольору, светр сірого кольору, жилетка синього кольору, які упаковано до сейф-пакету № 7381305; змиви з обох рук ОСОБА_5 , які поміщені до двох окремих паперових конвертів; зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_5 , які поміщені до двох окремих паперових конвертів; відтиски пальців рук на дактилокарту, які поміщені до сейф-пакету № 4390585; зразки крові ОСОБА_5 , яка відібрана на марлю та поміщена до паперового конверту; речовину бурого кольору зразки крові трупа, упаковані до паперового конверту; штани та футболку, які поміщено до сейф-пакету PSP3109683; ботинки чорного кольору, які поміщено до сейф-пакету №PSP3109681; светр nа кофта, яка поміщено до сейф-пакету N7104941 знищити після набрання вироком законної сили;

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області, а засудженим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1