Дата документу 05.08.2024 Справа № 335/2091/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №335/2091/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/506/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 ч.2 ст.345 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 06 вересня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дані, які характеризують особу підозрюваного, його поведінка під час проведення щодо нього слідчих та процесуальних дій, обставини вчинення кримінальних правопорушень, які посягають на основи Національної безпеки України, під час введеного в країні воєнного стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що свідчать про підвищену суспільну небезпеку інкримінованих підозрюваному діянь, дають слідчому судді підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначенимст.177 КПК України, і які існують на цей час.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та визначити розмір застави чи обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права України, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що при постановлені оскаржуваної ухвали у суду не було достатніх підстав вважати, що ризики подовжують тривати та є обґрунтованими і наявними.

Вважає, що з наявними та наданими слідчим матеріалами кримінального провадження вина ОСОБА_6 не доведена, тому підозра є необґрунтованою. ОСОБА_6 будь-яких чином не перешкоджав законній діяльності ЗСУ та іншим військовим формуванням. Висвітлена ОСОБА_6 діяльність в засобах масової інформації будь-яким чином не відноситься до перешкоджання ним діяльності ЗСУ та ТЦК та СП. Будь-яких тілесних ушкоджень підозрюваний працівникам правоохоронних органів не наносив. В матеріалах справи відсутній медичний документ, або доказ (відеозапис) про нанесення підозрюваним тілесних ушкоджень працівнику правоохоронних органів. Доводи правоохоронних органів підтверджуються лише свідченнями зацікавленої особи. Умислу на вчинення вищевказаних інкримінованих кримінальних правопорушень у ОСОБА_6 не було і не могло бути.

Зазначає, що викладені ризики, передбачені ст.177 КПК України, в ухвалі слідчого судді необґрунтовані, а клопотання слідчого належним чином не доведене.

Посилається на те, що ОСОБА_6 має в місті Запоріжжі місце постійного проживання, де проживає разом з цивільною дружиною і вони виховують неповнолітню дитину, працює він не офіційно (має постійний дохід). На утриманні ОСОБА_6 перебуває цивільна дружина, сестра та бабуся, яка має інвалідність.

Звертає увагу, також, на те, що згідно з останнім Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України ч.6 ст.176 КПК України, оскаржувана ухвала є невмотивованою в частині не визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить надати правову оцінку редакції і свідченням доручення адвоката для встановлення факту, що процесуальні дії були проведені без надання передбаченого законом адвоката, дослідити протокол затримання для встановлення факту внесення неправдивих даних та підпису заявника з наступним судовим призначенням експертизи з метою встановлення службової підробки матеріалів досудового розслідування, дослідити наявність доказів в частині заявлених ризиків та перевірити на предмет відповідності ст.87-94 КПК України. На підставі наданої інформації про ознаки вчинення злочину зафіксувати факт звернення і направити в ДБР для відкриття і розслідування кримінального провадження. На підставі зазначеного просить змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що органом досудового розслідування було порушено кримінальне провадження без будь-яких законних і достатніх підстав.

Вказує, що 14 травня 2024 року працівниками правоохоронних органів були допущені незаконні дії шляхом проникнення до житла, нанесення тілесних ушкоджень, викрадення мобільних телефонів. За фактом вилучення електронних пристроїв жодних процесуальних документів не складалось.

Зазначає, що вручення підозри було без участі захисника, було службове підроблення протоколів про затримання.

Вказує, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків.

Зазначає, що оскаржувана ухвала базується на домислах та невідповідних відомостях зацікавлених фігурантів досудового розслідування та органу прокуратури.

Підозрюваний вважає, що діями посадових осіб було допущено грубі порушення його прав, які передбачені нормами європейського права та Конституцією України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.345 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що полягає в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

14 травня 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України, 14 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.345 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування вказаного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухано доводи самого підозрюваного, його захисника, прокурора з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, вказаними як у клопотанні, так і в ухвалі слідчого суддіа саме: відомостями з протоколу огляду публікації в ютуб-каналі «Свободные люди Запорожье» від 21 грудня 2023 року; висновком експерта від 12 квітня 2024 року №СЕ-19/108-24/4203-ЛД; відомостями з протоколу огляду публікації в ютуб-каналі «Свободные люди Запорожье» від 13 травня 2024 року; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; відомостями з протоколів проведення впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; показаннями потерпілого ОСОБА_14 ; показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі слушно вказав, що питання обґрунтованості підозри було перевірено слідчим суддею раніше, а саме під час постановлення ухвали слідчого судді від 16 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 червня 2024 року залишена без змін.

В ході апеляційного розгляду стороною захисту вищевказаних висновків слідчого судді щодо обґрунтованості підозри не спростовано в установленому законом порядку.

В свою чергу, всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування, яке наразі триває.

Версія сторони захисту та обставини, на які вони посилаються підозрюваний та його захисник, також мають перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при обранні підозрюваному запобіжного заходу, існують та не зменшились, а саме ризики того, що підозрюваний може : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що відомості, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , його поведінка під час проведення щодо нього слідчих та процесуальних дій, обставини вчинення кримінальних правопорушень, які посягають на основи Національної безпеки України, під час введеного в країні воєнного стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, свідчать про підвищену суспільну небезпеку інкримінованих підозрюваному діянь, дають підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України, і які існують на даний час.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував наявні в матеріалах провадження відомості щодо поведінки ОСОБА_6 , який під час проведення 14 травня 2024 року за місцем його проживання обшуку, дізнавшись, що до квартири, в якій він проживає, прийшли працівники поліції для проведення обшуку, в порушення вимог ч.3 ст.236 КПК України, втік з квартири через вікно, залишивши у квартирі малолітню дитину. Після чого ним було здійснено неправомірні дії у відношенні працівника поліції. Під час проведення співробітниками поліції слідчих дій, зокрема обшуку, вів трансляцію, закликаючи глядачів до вчинення протиправних дій щодо працівників поліції.

При цьому, слідчий суддя врахував окрім іншого, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживає із цивільною дружиною та її дитиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, на військовому обліку не перебуває.

Зважив слідчий суддя і на те, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, шляхом розміщення інформації на відеохостингу «Ютуб», та від вказаної діяльності, як зазначали підозрюваний та допитані свідки, він має дохід.

Також, слідчий суддя врахував ту обставину, що тяжкий злочини, у якому підозрюється ОСОБА_6 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, проти вжиття військовослужбовцями Збройних Сил України мобілізаційних заходів, під час дії воєнного стану, в.ч. і те, що така діяльність підозрюваного може продовжуватися, оскільки він вважає, що ТЦК та СП є незаконно створеним органом, особи, які вручають повістки, не є військовослужбовцями, а самі повістки є незаконними.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного. Вказані висновки слідчого судді ґрунтуються на матеріалах провадження.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворості можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, спростовується матеріалами, доданими до клопотання.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що підозрюваний має місце постійного проживання, де проживає разом з цивільною дружиною та її дитиною, працює не офіційно (має постійний дохід), на його утриманні перебуває цивільна дружина, сестра та бабуся, яка має інвалідність, позитивно характеризується його дружиною, сусідами та знайомими, не спростовують існування вказаних ризиків. Крім того, матеріалами провадження не підтверджується наявність у підозрюваного будь-яких осіб на утриманні. Як зазначено вище, підозрюваний не працевлаштований. Джерело доходів його сім`ї достеменно не відоме.

Доводи підозрюваного про те, що працівниками правоохоронних органів були допущені незаконні дії шляхом проникнення до житла, викрадення мобільних телефонів та нанесення йому тілесних ушкоджень, наявними матеріалами провадження не підтверджуються.

Доводи підозрюваного стосовно порушення його права на захист, оскільки йому надано захисника саме в кримінальному провадженні 0000222 від 14 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а не в кримінальному провадженні №0000663 від 25 квітня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, згідно з дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою від 14 травня 2024 року №003-280001705, адвоката ОСОБА_8 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20 квітня 2021 року №002776) було призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст.46,47 КПК України, протягом строку дії цього доручення ОСОБА_6 , який був затриманий у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. З протоколу затримання ОСОБА_6 від 14 травня 2024 року убачається, що захисник був присутнім при вказаному затриманні та отримав копію протоколу затримання. Вищевказане доручення діє протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні - начальника другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 14 травня 2024 року було об`єднано в одне провадження матеріали досудових розслідувань, у кримінальних провадженнях №0000222 від 14 травня 2024 року, та №0000663 від 25 квітня 2023 року. Та доручено здійснювати подальше досудове розслідування СУ ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні № 0000663 від 25 квітня 2023 року.

З-під варти підозрюваний ОСОБА_6 не звільнявся, від захисника - адвоката ОСОБА_8 не відмовлявся.

Таким чином, порушень права на захист підозрюваного у зв`язку з тим, що його захист у цьому кримінальному провадженні здійснює адвокат ОСОБА_8 , не убачається.

Також, не є слушними доводи підозрюваного ОСОБА_6 стосовно порушення його права на захист, яке на його думку полягає в тому, що повідомлення про підозру вручене без участі захисника.

Так, згідно з вимогами ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: 1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад; 4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту; 5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності; 6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи; 8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення; 9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Обставин, передбачених вказаною статтею, які б вказували на обов`язкову участь захисника, у цьому провадженні не убачається.

Твердження підозрюваного про незаконність його затримання є непереконливими та спростовуються наданими суду матеріалами провадження. Об`єктивні дані, які свідчили би про те, що відомості, вказані у протоколі затримання, є недостовірними, в матеріалах провадження відсутні, не надано таких відомостей і при апеляційному розгляді.

Доводи підозрюваного про те, що клопотання розглянуто незаконним складом суду, оскільки розглядає клопотання одна і та ж сама суддя, є помилковими.

Так, відповідно до підпункту 2.3.45 пункту 2.3 Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, погодженого Наказом Державної судової адміністрації України 02 квітня 2015 року №45, затвердженого Рішенням Ради суддів України 02 квітня 2015 року №25, клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів.

В матеріалах провадження міститься сформований системою автоматизованого розподілу протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду - судді ОСОБА_1 .

Що стосується клопотання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про направлення до ТУ ДБР інформації про ознаки вчинення злочину, колегія суддів звертає увагу на таке.

За наявності до цього відповідних підстав сторона захисту, в т.ч. і сам підозрюваний, не позбавлена права самостійно звернутись до ТУ ДБР із відповідною заявою із викладенням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке на думку сторони захисту вчинене.

Порушення слідчим суддею вимог КПК України, як про це зазначає сторона захисту, з наявних матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали не убачається.

Стосовно доводів підозрюваного про те, що органом досудового розслідування було порушено кримінальне провадження без будь-яких законних і достатніх підстав, не є слушними та спростовуються матеріалами провадження.

З приводу доводів сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави та не вмотивував в цій частині своє рішення, в т.ч. не врахував висновки щодо застосування положень ч.6 ст.176 КПК України, які викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року N 7-р(II)/2024, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу в цьому випадку прокурором доведено.

В оскаржуваній ухвалі наведене переконливе обґрунтування щодо доведеності ризиків, про які ідеться у клопотанні, і неможливості цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою.

В тому числі, в оскаржуваній ухвалі, з посиланням на встановлені під час розгляду клопотання обставини, прямо вказано на те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, запобігти наявним ризикам буде неможливо, у тому числі у разі визначення розміру застави.

Враховано слідчим суддею і положення ч.6 ст.176 КПК України, згідно з якими, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, та враховуючи встановлені ризики, суд, продовжуючи щодо останнього строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів притримується такої ж позиції і вважає, що в цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Доводи сторони захисту про протилежне, на думку колегії суддів, не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу підозрюваного та встановлені ризики.

Така позиція як слідчого судді так і колегії суддів не суперечить висновкам Конституційного Суду України, викладеним у рішенні від 19 червня 2024 року N 7-(II)/2024, на яке посилається сторона захисту, згідно з яким, Конституційний Суд України визнав такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), частину шосту статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.

З поданого клопотання та матеріалів провадження убачається, що досудове розслідування не завершено з об`єктивних причин.

Строк дії попередньої ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 травня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчувався 12 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 14 листопада 2024 року включно, у строк якого не входить строк на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

Отже, саме в межах строку досудового розслідування слідчим суддею продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , що узгоджується з вимогами ст.197 КПК України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що через отримані під час затримання тілесні ушкодження він має певні проблеми зі здоров`ям.

Проте, дані, стосовного того, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з цим, після повідомлення підозрюваним та його захисником у судовому засіданні апеляційного суду про те, що підозрюваний не отримує належної медичної допомоги та лікування в умовах слідчого ізолятора, колегія суддів, в порядку ст.206 КПК України, з метою недопущення порушення конституційних прав підозрюваного, постановила ухвалу, якою доручила начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 (за його згодою) та за потреби забезпечити належне лікування останнього.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 ч.2 ст.345 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 06 вересня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4