Справа №359/7158/24
Провадження №1-кп/359/575/2024
У Х В А Л А

за наслідками проведення підготовчого засідання

24 липня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпіло ОСОБА_6 ,

за наслідками проведення підготовчого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в кримінальному провадженні №0001259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України,

розглянувши заявлені клопотання,

в с т а н о в и в :

Під час підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Прокурор, обвинувачений, його захисник та потерпілий, зазначили про можливість призначення судового розгляду справи у відкритому судовому засіданні, відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Клопотань про виклик певних осіб від учасників процесу не надійшло.

З урахуванням наведеного є всі підстави для призначення судового розгляду в кримінальному провадженні.

Під час судового засідання потерпілий просив прийняти до матеріалів кримінального провадження для спільного розгляду цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень.

Прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували щодо прийняття до спільного розгляду з обвинувальним актом цивільного позову.

Заслухавши учасників судового розгляду та враховуючи положення ст. 61, 62, 128 КПК України, суд прийшов до висновку, що клопотання потерпілого підлягає задоволенню, оскільки цивільний позов подано до початку судового розгляду у кримінальному провадженні.

Окрім того, під час судового засідання прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що на теперішній час встановлені ризики, визначені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України та можливості призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від суду. Встановлений ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення також не зменшився, оскільки існують достатні підстави вважати, що враховуючи спосіб та обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме спричинення тілесних ушкоджень внаслідок хуліганських дій, а також той факт, що останньому відоме місце роботи потерпілого, обвинувачений може повторно спровокувати конфлікт та спричинити тілесні ушкодження потерпілому, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 , враховуючи наявність вказаних ризиків, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо продовження запобіжного заходу.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення сторін провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання прокурора, матеріалами кримінального провадження в обсязі, необхідному для розгляду заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З урахуванням наведених норм, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2024 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язку не залишати місце проживання в нічний час доби та інших обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

При цьому, суд приходить до висновку, що забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігти існуючим ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо із застосуванням домашнього арешту та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно вимог КПК України та практики ЄСПЛ, домашній арешт є також запобіжним заходом що пов`язаний з позбавленням волі та свободи пересування.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких є тяжким та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Дані обставини можуть свідчити про наявність ризиків, що під впливом тяжкості покарань, які загрожують обвинуваченому, він може переховуватись від судового слідства та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту дозволить забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, та досягнути під час судового розгляду тих самих результатів із запобігання відповідних ризиків.

З цього приводу, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 55-59, 61, 62, 107, 127, 128, 177-194, 314-316, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закінчити підготовче провадження.

Призначити кримінальне провадження №0001259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, - до судового розгляду.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з обов`язковою участю прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 прийняти до спільного з кримінальним провадженням розгляду.

Визнати потерпілого ОСОБА_6 цивільним позивачем, обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем, а його захисника адвоката ОСОБА_5 представником цивільного відповідача.

Вручити копію позовної заяви відповідачу та його представнику, надати пам`ятку про права та обов`язки цивільного позивача та відповідача і їх представників.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на два місяці з визначенням наступних обов`язків: не залишати місце проживання ( АДРЕСА_1 ) в період часу з 21 години 30 хвилин вечора до 06 години ранку наступного дня; не залишати регіон проживання ( АДРЕСА_2 ) без відповідного дозволу суду; з`являтися на виклики до суду; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілим в кримінальному провадженні та заборонити відвідування АЗС «Мотто» за адресою: АДРЕСА_2 , де працює потерпілий; здати (за наявності) на зберігання до компетентних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить до 24.00 год. 22.09.2024 року.

Ухвала суду про продовження обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1