Справа № 953/9232/23
н/п 1-кс/953/5280/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000922 від 10.08.2023 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, у кримінальному провадженні №0000922 від 10.08.2023 стосовно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 191 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000922 від 10.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 191 КК України.

Вказане кримінальне провадження виділено на підставі постанови процесуального керівника з кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 13.03.2020.

Як зазначає слідчий у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 згідно наказу Міністра освіти України №326-К від 03.07.2013 «Про призначення на посаду ректора», згідно наказу МОН України №506-К від 06.12.2018 «Про призначення на посаду ректора» та контрактів №І-119 від 03.07.2013, №ІІ-119 від 12.12.2018 укладених між МОН України та ОСОБА_6 призначений на посаду ректора Харківської державної академії фізичної культури (далі - ХДАФК).

Відповідно до контрактів №І-119 від 03.07.2013 та №ІІ-119 від 12.12.2018 ОСОБА_6 має право: організовувати діяльність закладу вищої освіти; розпоряджатись майном та коштами ХДАФК у межах та у спосіб, що передбачені контрактом, статутом закладу вищої освіти, а також законодавством; приймати на роботу та звільняти з роботи працівників закладу вищої освіти, визначати їх функціональні обов`язки, застосовувати до них заходи заохочення та стягнення; перевіряти якість роботи працівників закладу вищої освіти та організацію освітнього процесу; делегувати відповідно до статуту закладу вищої освіти частину своїх повноважень своїм заступникам та керівникам структурних підрозділів; видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, давати обов`язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами закладу вищої освіти доручення; вирішувати питання фінансово-господарської діяльності закладу вищої освіти, затверджувати його структуру та штатний розпис.

Відповідно до контрактів №І-119 від 03.07.2013 та №ІІ-119 від 12.12.2018 ОСОБА_6 зобов`язаний забезпечити: стабільне фінансово-економічне становище закладу вищої освіти та ефективне використання майна, закріпленого за закладом вищої освіти (переданого йому), дотримання вимог законодавства під час надання в користування іншим особам зазначеного майна; вжиття заходів до вдосконалення управління закладом вищої освіти, зміцнення фінансово-господарської, трудової дисципліни; створення належних умов праці відповідно до вимог законодавства, дотримання прав працівників відповідно до законодавства про працю; цільове та ефективне використання коштів державного бюджету; вжиття у межах своїх повноважень заходів до запобігання проявам корупційних правопорушень у закладі вищої освіти.

Таким чином, ОСОБА_6 є службовою особою, яка обіймає посаду у державній установі Міністерства освіти України, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

В грудні 2015 року, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою розтрати бюджетних коштів фонду заробітної плати ХДАФК на користь іншої особи, зловживаючи своїм службовим становищем ректора ХДАФК, вирішив офіційно працевлаштувати ОСОБА_5 , яка після призначення фактично свої трудові обов`язки не виконуватиме та отримуватиме заробітну плату.

Одночасно з цим, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, ОСОБА_6 , змушує ОСОБА_7 , який відповідно до наказу № 4 від 02.01.2013 обіймав посаду завідувача кафедри важкої атлетики та боксу ХДАФК та відповідно до посадової інструкції підпорядковується безпосередньо декану відповідного факультету та керівництву вищого рівня (проректорам, ректору) вказувати в Табелі використання робочого часу завідомо неправдиві відомості щодо явки на роботу ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що у випадку працевлаштування ОСОБА_5 , останній буде нараховуватись трудовий стаж та заробітна плата, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на розтрату бюджетних коштів ХДАФК шляхом виплати необґрунтованої заробітної плати на користь ОСОБА_5 , для реалізації злочинного умислу, залучив останню до вчинення розтрати бюджетних коштів шляхом її фіктивного працевлаштування з подальшим оберненням на її користь грошових коштів, які будуть нараховані та виплачені їй як заробітна плата.

В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на фіктивне працевлаштування з метою незаконного отримання бюджетних коштів ХДАФК у вигляді щомісячної заробітної плати, надала свої особисті анкетні дані, звернулась до ХДАФК із заявою від 25.12.2015 про прийняття її на посаду старшого інспектора спортивного комплексу ХДАФК, чим сприяла подальшому вчиненню розтрати грошових коштів службовими особами ХДАФК шляхом надання засобів вчинення кримінального правопорушення.

Так, 28.12.2015 ректор ХДАФК ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою розтрати бюджетних коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи в адміністративній будівлі ХДАФК, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видав наказ №03-01/762-ОС від 28.12.2015, яким призначив ОСОБА_5 на посаду старшого лаборанта кафедри важкої атлетики та боксу ХДАФК.

Після призначення на посаду старшого лаборанта кафедри важкої атлетики та боксу ХДАФК, ОСОБА_5 , в період часу з 28.12.2015 по лютий 2020 року, на робочому місці не з`являлась, фактично роботу не виконувала.

Також, в грудні 2015 року, діючи з метою розтрати бюджетних коштів ХДАФК, ОСОБА_6 , перебуваючи у будівлі ХДАФК, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зловживаючи своїм службовим становищем, відповідно до якого ОСОБА_7 перебував у його прямому підпорядкуванні, надав останньому усне доручення складати табелі обліку використання робочого часу щодо явки на роботу ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_7 , виконуючи незаконне доручення

ОСОБА_6 , складав та підписував табелі використання робочого часу щодо ОСОБА_5 , в які вносив відомості про явку на роботу ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , діючи за пособництва ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на розтрату бюджетних коштів ХДАФК, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 фактично в ХДАФК не працює, упродовж періоду часу з 28.12.2015 по лютий 2020 року, контролював складання та погодження ОСОБА_7 табелів обліку використання робочого часу з завідомо неправдивими відомостями щодо явки на робоче місце ОСОБА_5 , які стали підставою для нарахування останній заробітної плати та щомісячно підписував «розпорядження на списання коштів для поповнення карткового рахунку», внаслідок чого ХДАФК необґрунтовано нарахована та виплачена ОСОБА_5 за вказаний період часу заробітна плата на загальну суму 158 750,54 грн.

При цьому, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на отримання бюджетних коштів ХДАФК, у період часу з 28.12.2015 по лютий 2020 року, використовуючи банківську картку АТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , відкриту на своє ім`я, отримала грошові кошти на свій банківський рахунок, нараховані їй як заробітну плату за виконання трудових обов`язків, які вона фактично не виконувала, заволодівши таким чином бюджетними коштами ХДАФК на загальну суму 158 750,54 грн., якими розпорядилась на власний розсуд.

В подальшому, ОСОБА_7 відмовився виконувати незаконну вказівку ОСОБА_6 щодо складання та підписання табелів обліку використання робочого часу щодо явки на робочому місці ОСОБА_5 , у зв`язку з чим в лютому 2020 року ОСОБА_6 , не бажаючи припиняти свою злочинну діяльність, прийняв рішення про необхідність переведення ОСОБА_5 на іншу кафедру ХДАФК.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за період часу з 28.12.2015 по лютий 2020 року ХДАФК необґрунтовано нарахована та виплачена ОСОБА_5 заробітна плата відповідно до висновку судово-економічної експертизи №СЕ-19/121-22/6651-ЕК від 20.01.2023 на загальну суму 158 750,54 грн., внаслідок чого ХДАФК завдано матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

Згідно клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191 КК України, тобто пособництві у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім цього, в лютому 2020 року, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, повторно, групою осіб за попередньою змовою, з метою розтрати бюджетних коштів фонду заробітної плати ХДАФК на користь іншої особи, зловживаючи своїм службовим становищем ректора ХДАФК, видає наказ про переведення ОСОБА_5 на посаду старшого лаборанта кафедри водних видів спорту, а остання трудові обов`язки не виконуватиме та отримуватиме заробітну плату в ХДАФК.

Усвідомлюючи, що для розтрати бюджетних коштів фонду заробітної плати ХДАФК необхідно залучити особу, яка забезпечить незаконне табулювання робочого часу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залучив до вказаної протиправної діяльності начальника відділу кадрів ХДАФК ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , відповідно до наказу ректора ХДАФК №26-ОС від 22.01.2020 по теперішній час обіймає посаду начальника відділу кадрів ХДАФК.

Відповідно положення про відділ кадрів ХДАФК начальник відділу кадрів: здійснює керівництво діяльністю відділу, розподіляє обов`язки між працівниками; з керівниками підрозділів академії вирішує питання прийому, переведення, звільнення працівників, кадрові та організаційні питання; несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань та своїх повноважень; здійснює контроль за розстановкою та правильним використанням керуючих робітників, спеціалістів та неповнолітніх у підрозділах ХДАФК; в межах своїх повноважень організує і контролює виконання наказів ХДАФК.

Таким чином, ОСОБА_8 є службовою особою, яка обіймає посаду у державній установі Міністерства освіти України, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Отримавши згоду ОСОБА_8 на участь в діяльності по розтраті бюджетних коштів ХДАФК, ОСОБА_6 надав усне доручення ОСОБА_8 підготувати документи по переведенню ОСОБА_5 на посаду старшого лаборанта кафедри водних видів спорту ХДАФК та в подальшому контролювати внесення завідувачем кафедри водних видів спорту до табелів обліку використання робочого часу завідомо неправдивих відомостей, щодо явки на роботу в ХДАФК ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , реалізуючи спільний умисел по розтраті бюджетними коштами, діючи повторно, групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_8 та за пособництва ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у випадку переведення ОСОБА_5 на іншу кафедру ХДАФК, останній буде нараховуватись та виплачуватись заробітна плата, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на розтрату бюджетних коштів ХДАФК у вигляді необґрунтованої заробітної плати, для реалізації злочинного умислу, залучив ОСОБА_5 до вчинення розтрати бюджетних коштів шляхом її фіктивного переведення на іншу посаду з подальшим оберненням на користь ОСОБА_5 грошових коштів, які будуть нараховані та виплачені їй як заробітна плата.

В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на продовження фіктивного працевлаштування з метою особистого збагачення, 07.02.2020 звернулась до ректора ХДАФК з заявою про переведення її на посаду старшого лаборанта кафедри водних видів спорту, чим сприяла вчиненню розтрати грошових коштів службовими особами ХДАФК шляхом надання засобів вчинення кримінального правопорушення.

11.02.2020 ректор ХДАФК ОСОБА_6 , діючи відповідно злочинного умислу спрямованого на розтрату бюджетних коштів, діючи повторно, зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи в адміністративній будівлі ХДАФК, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видав наказ №52-ОС від 11.02.2020 про переведення ОСОБА_5 на посаду старшого лаборанта кафедри водних видів спорту ХДАФК.

Після призначення на посаду старшого лаборанта кафедри водних видів спорту ХДАФК, в періоду часу з 11.02.2020 по листопад 2021 року, ОСОБА_5 на робочому місці не з`являлась та службові обов`язки не виконувала.

Разом з цим, в лютому 2020 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у будівлі ХДАФК, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, зловживаючи своїм службовим становищем, відповідно до якого ОСОБА_9 перебувала у його прямому підпорядкуванні, надав останній незаконне усне доручення складати та підписувати табелі обліку використання робочого часу щодо явки на роботу ОСОБА_5 .

Окрім цього, ОСОБА_8 , перебуваючи у будівлі ХДАФК, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зловживаючи своїм службовим становищем, підписувала табелі використання робочого часу відносно ОСОБА_5 та контролювала складання та погодження ОСОБА_9 табелів обліку використання робочого часу з відомостями про перебування на робочому місці ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_9 , виконуючи незаконне усне доручення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , складала табелі використання робочого часу щодо ОСОБА_5 , в які вносила відомості про явку ОСОБА_5 на роботу в ХДАФК.

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та за пособництва ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на розтрату бюджетних коштів ХДАФК, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 фактично в ХДАФК не працює, упродовж періоду часу з 11.02.2020 по листопад 2021 року, діючи повторно, знаючи про складання та погодження табелів обліку робочого часу з завідомо неправдивими відомостями щодо перебування на роботі ОСОБА_5 , які стали підставою для нарахування останній заробітної плати, щомісячно підписував «розпорядження на списання коштів для поповнення карткового рахунку», внаслідок чого ХДАФК необґрунтовано нарахована та виплачена ОСОБА_5 , за вказаний період часу, заробітна плата на загальну суму 112 683,56 грн.

При цьому, ОСОБА_5 діючи, як пособник ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на розтрату бюджетних коштів ХДАФК, у період часу з 11.02.2020 по листопад 2021 року, використовуючи банківську картку АТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на своє ім`я, отримала грошові кошти на свій банківський рахунок, нараховані їй як заробітну плату (за виключенням податків) за виконання трудових обов`язків, які вона фактично не виконувала, заволодівши таким чином бюджетними коштами ХДАФК на загальну суму 71 441,37 грн.

Окрім цього, у період часу з червня 2019 року по серпень 2021 року ОСОБА_5 щомісячно частину з отриманих грошових коштів переказувала на банківський рахунок ОСОБА_6 , відкритий в АТ «КБ «Приватбанк» з карткою № НОМЕР_2 на загальну суму 11 814 грн.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за період часу з 11.02.2020 по листопад 2021 року ХДАФК необґрунтовано нарахована та виплачена ОСОБА_5 заробітна плата, відповідно висновку судово-економічної експертизи №СЕ-19/121-22/6651-ЕК від 20.01.2023, на загальну суму 112 683,56 грн., внаслідок чого ХДАФК завдано матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

Згідно клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України, тобто пособництві у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

За даними клопотання, 03.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 191 КК України.

Як зазначено в клопотанні, 03.07.2023 співмешканцю ОСОБА_5 ОСОБА_10 , із застосуванням відеозапису, вручено повідомлення про підозру, а також повістки про виклик на допит в якості підозрюваної для передачі ОСОБА_5 , якими зобов`язано останню з`явитись до СУ ГУНП в Харківській області, проте у назначені дати ОСОБА_5 не з`явилась. Окрім цього, повідомлення про підозру відправлено на адресу проживання ОСОБА_5 .

10.08.2023 ОСОБА_5 оголошено у розшук постановою слідчого.

24.10.2023 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова постановлено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_5

09.05.2024 ГЦОСІ ДПС України на запит слідчого підтверджено відомості про перетин ОСОБА_5 Державного кордону України.

10.05.2024 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_5 у міжнародний розшук.

08.07.2024 постанова слідчого про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук направлена до відділу міжнародного співробітництва ГУНП в Харківській області.

На даний час місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 не встановлено.

В клопотанні слідчим зазначено, що підставою обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 в порядку ч.6 ст. 193 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 191 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.1, п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідча суддя, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали, надані до суду, приходить до наступного.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, - слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва (ч.ч. 6, 7 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення, однак, якщо це зробити неможливо, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) у тому числі шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у разі, якщо існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті.

Слідчим суддею із клопотання вбачається, що 03.07.2023 року слідчим у кримінальному провадженню №0000329 від 13.03.2020 року складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 191 КК України та ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 191 КК України, погоджене прокурором.

Однак, слідча суддя звертає увагу на те, що у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000922 від 10.08.2023, який наданий до клопотання, вказано, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 191 КК України.

Також, перевіряючи доводи клопотання щодо повідомлення про підозру у відповідності до вимог КПК України та доведеності ризиків, які вказані у клопотанні, обґрунтованості поданого клопотання в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, слідча суддя зазначає наступне.

За вимогами ч. 2 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру повинно бути вручено у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Дані вимоги органом досудового розслідування в повному обсязі виконані не були, а саме посилання про вручення повідомлення про підозру співмешканцю ОСОБА_11 , без документального підтвердження статусу цією особи до відношенню до підозрюваної, та без наявних даних про направлення повідомлення про підозру до житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи, не може бути належним врученням повідомлення про підозру згідно КПК УКраїни.

Також, зазначаючи у клопотанні відомості про перебування підозрюваної за кордоном, даних про направлення повістки про виклик особи, яка проживає за кордоном, через дипломатичне (консульське) представництво за ч.ч. 6, 7 ст. 135 КПК України до клопотання не надано.

За даними клопотання, 10.05.2024 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_5 у міжнародний розшук.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Згідно Листа ВССУ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо). Така позиція в повну міру узгоджується із положеннями ч. 5 ст. 132, ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, які покладають на сторону обвинувачення імперативний обов`язок використовувати докази для обґрунтування клопотань про застосування запобіжних заходів.

Зважаючи на положення ст.ст. 280, 281 КПК України, а також п. 8 «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» та п. 4.4 Інструкції № 3/1/2/5/2/2, обов`язковою умовою для направлення правоохоронним органом запиту до РА НЦБ Інтерполу щодо міжнародного розшуку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення на території України, є ухвалення слідчим, прокурором постанови про оголошення цієї особи в міжнародний розшук. Прийняття слідчим, прокурором відповідного процесуального рішення в рамках кримінального провадження є лише початковим етапом для оголошення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, в міжнародний розшук. На підставі цього рішення в подальшому необхідно підготувати та подати на розгляд компетентного органу РА Укрбюро Інтерполу, а далі Секретаріату, запит та інші передбачені порядком документи. При цьому, рішення про оголошення міжнародного розшуку особи здійснюється Генеральний секретаріат Інтерполу і лише за таких умов особа може вважатись такою, що оголошена у міжнародний розшук.

Враховуючи вищевказані вимоги КПК України та «Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів» (Інструкція № 3/1/2/5/2/2), Органом, що здійснює повноваження щодо оголошення особи в міжнародний розшук, є Генеральний секретаріат Інтерполу. Компетентні правоохоронні органи запитуючої держави є лише ініціаторами, які діють через відповідне РА НЦБ Інтерполу. Особа оголошується у міжнародний розшук у такому порядку:

1) ухвалення слідчим або прокурором постанови про оголошення особи в міжнародний розшук;

2) підготовка та направлення слідчим запиту в Укрбюро Інтерполу, а саме в Департамент міжнародного поліцейського співробітництва; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим чинним законодавством України, міжнародними договорами та внутрішніми документами Інтерполу; направлення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва в Генеральний Секретаріат запиту щодо публікації повідомлення в базі даних; здійснення Генеральним Секретаріатом перевірки запиту на відповідність вимогам, передбаченим «Правилами Інтерполу щодо обробки інформації»; внесення Генеральним Секретаріатом повідомлення, наведеного в запиті, до баз даних Інтерполу, й інформування про це всіх НБЦ Інтерполу; здійснення Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва контролю за оновленням інформації в повідомленні.

3) моментом оголошення особи в міжнародний розшук є саме прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення - циркулярного повідомлення, що відображається в інформаційній базі Інтерполу.

4) початком міжнародного розшуку є направлення відповідного повідомлення до РА Укрбюро Інтерполу усіх країн-учасниць. При цьому особа вважається оголошеною в міжнародний розшук лише за наявності відповідних підтверджуючих документів (довідка, витяг із бази даних Інтерполу; надсилання запиту про розшук та прийняття його до виконання іншою державою, яка не є членом Інтерполу; надсилання запиту про розшук до іншої держави на підставі двосторонньої угоди тощо).

В матеріалах клопотання наявна постанова слідчого від 10.05.024 про оголошення підозрюваної ОСОБА_5 у міжнародний розшук, однак в матеріалах клопотання відсутні докази направлення даної постанови та запиту уповноваженому підрозділу, відсутнє підтвердження отримання уповноваженим підрозділом такого запиту, відсутня інформації щодо прийнятого рішення та стану виконання запиту. Відомостей, документів тощо про прийняття Генеральним секретаріатом Інтерполу рішення про публікацію будь-яких оповіщень від імені Організації щодо Садрієвої слідчому судді під час розгляду клопотання не було надано.

Посилання слідчого у клопотанні на направлення 08.07.2024 постанови про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук до відділу міжнародного співробітництва ГУНП в Харківській області також є безпідставними, оскільки такі дані до клопотання не надані.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризику, який свідчать про можливе вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п.п. 1,4 ч.1 статті 177 КПК, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, і в обґрунтування зазначеного вказано, що вона покинула територію України, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, слідча суддя звертає увагу на те, що за даними слідства ОСОБА_5 покинула територію України 11.04.2023 року (в період воєнного часу) до оголошення їй підозри від 03.07.2023 року, а тому доводи органу досудового розслідування про наявність ризику щодо переховування від органів досудового розслідування та суду не підтверджено належними даними про ухилення підозрюваної від слідства та суду. Дані щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином взагалі у клопотанні не конкретизовані.

Враховуючі всі вищенаведені обставини, приходжу до висновку про передчасність поданого клопотання, його необґрунтованість та відсутність даних про те, що ОСОБА_5 набула статусу особи, що оголошена у міжнародний розшук, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000922 від 10.08.2023 стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення,

Слідчий суддя -