233 № 233/4200/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 «про самовідвід» від розгляду кримінального провадження (справа №233/4200/24), внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 30 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 30 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

23 липня 2024 року суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 надано заяву про самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Самовідвід судді обумовлюється тим, що між нею та обвинуваченим по справі ОСОБА_4 , а також його дружиною на протязі тривалого часу (вісім років) склалися товариські відносини (його донька та її син навчаються в одному класі), вони неодноразово перебували разом на святкуваннях, що може викликати у стороннього спостерігача сумнів щодо її зацікавленості у розгляді справи.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомили,заяв та/або клопотань про відкладення судового розгляду від них не надходило, тому їх неявка не перешкоджає вирішенню цього питання.

Дослідивши заяву судді ОСОБА_5 та всі необхідні для прийняття рішення матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до п.2.5Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд, які узгоджуються з ст.21КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

В рішенні у справі «Муча проти Словаччини» (скарга №63703/19) - ЄСПЛ було встановлено порушення частини 1?статті 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки суд, який схвалив угоди спільників про визнання винуватості, що заподіюють шкоду презумпції невинуватості основного обвинуваченого, є упередженим у процесі над ним.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (і) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (і) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, які викладені у заяві про самовідвід, враховуючи встановлені обставини по справі, суд вважає, що вказані суддею підстави для самовідводу є такими, що можуть викликати сумніви в неупередженості судді, а тому заява головуючої судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75,81,369,372КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді ОСОБА_3 «про самовідвід» - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 30 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України (Справа №233/4200/24).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1