Провадження 11-кп/824/4301/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 рокуОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.317 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25 липня 2024 року із визначенням застави у розмірі 65 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 196 820 грн.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано обставини вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, звільнився з місць позбавлення волі у 2022 році, не зайнятий суспільно-корисною працею, не має міцних соціальних зв`язків. Також стримуючих його поведінку факторів судом не встановлено, а наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, яке до того ж відповідно до обвинувального акту є місцем вчинення злочину, не дає підстав для пом`якшення запобіжного заходу на даний час. Крім того, місцевому суду не надано відомостей про те, що наявні в обвинуваченого захворювання унеможливлюють його подальше утримання під вартою. Крім того, місцевий суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не зменшив суму визначеної застави до мінімальних розмірів, оскільки вищевказані ризики не переважають обставин, вказаних захисником. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обгрунтування скарги вказав на те, що підозра стосовно ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_6 є надавачем послуг щодо надання приміщення для незаконного вживання психотропної речовини, а неповнолітні в такому випадку є користувачем цих послуг. Водночас, відповідно норми ч.2 ст.317 КК України, яка передбачає надання приміщення для незаконного вживання психотропної речовини, а не користувачем цих послуг. Отже, висновок суду у кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.317 КК України за ознакою залучення неповнолітнього є неправильною, оскільки відповідно до обвинувального акту, неповнолітні були користувачем зазначених послуг. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та позитивно за ним характеризується. Крім того, активно співпрацював з органом досудового розслідування щодо встановлення всіх обставин події, а також вживав заходів щодо виклику швидкої допомоги та поліції, що нівелює ризик переховування, має ряд тяжких захворювань, а в умовах тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» його стан погіршися. Окрім того, обвинувачений потребує послуг вузькопрофільних лікарів та відповідних ліків, які відсутні в умовах тримання під вартою. Крім того, застава, яка визначена ОСОБА_6 є непомірною для нього. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обгрунтування скарги вказує на те, що має низку тяжких захворювань, та знаходячись під вартою його стан погіршується. На переконання обвинуваченого, ризики наведені прокурором в судовому засіданні не доведені та не обгрунтовані. Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Оскільки апелянтами не порушувалось питання про розгляд апеляційних скарг із участю сторін, колегія суддів вважала за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг відповідно до положень ч.4 ст.4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання було враховано тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину та дані про особу обвинуваченого. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційні скарги не містять доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Доводи апеляційних скарг в частині надмірності визначеної ОСОБА_6 застави у якості альтернативного запобіжного заходу, не визнаються переконливими колегією суддів. Ступінь констатованих ризиків, тяжкість та фактичні обставини злочину, поставленого у вину ОСОБА_6 , у взаємозв`язку із визначеним розміром застави, який складає близько двох третин, визначеної до тяжкості злочину, обвинувачення за яким пред`явлене ОСОБА_6 , не дають підстав для висновку про надмірність визначеного розміру застави.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційних скарг та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 25 липня 2024 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4