Справа №686/3552/19
Провадження №1-кп/686/894/19
УХВАЛА

16 липня 2020 року м.Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого у кримінальному провадженні №000183,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.369-2 КК України, під час судового розгляду якого обвинувачений подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Обвинувачений вказує, що під час досудового розслідування та судового розгляду справи довів своєю поведінкою відсутність умислу на ухилення від суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши сторони суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Саме наявність існуючого запобіжного заходу у вигляді застави, на думку суду, забезпечує виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігає спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для справи. Обставини щодо поведінки, соціальних зв`язків та характеристики обвинуваченого, наведені ОСОБА_4 в клопотанні, враховані при обранні запобіжного заходу і не мають визначального значення, оскільки обвинувачений не перебуває під вартою, має можливість вільного пересування в межах України та спілкування з рідними.

У зв`язку з викладеним клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Також обвинуваченим ОСОБА_4 подане клопотання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки підставою для застосування такого арешту було те, що він підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, яка передбачала конфіскацію майна. На даний час він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а тому підстав для арешту квартири немає.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 листопада 2018 року накладено арешт на частки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності.

Підставою накладення арешту стало забезпечення можливості подальшого застосування конфіскації майна ОСОБА_4 , який підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

На даний час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, санкція якої не передбачає застосування конфіскації майна.

Прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких матеріалів, які б вказували, що арештоване майно визнане речовим доказом, підлягає спеціальній конфіскації чи стягненню на відшкодування завданої шкоди, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про скасування арешту квартири підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.170, 174, 182, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

2. Клопотання Рокицького про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт з частки квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2018 у кримінальному провадженні №000183.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: