Номер провадження: 11-сс/813/1367/24
Справа № 522/9930/24 1-кс/522/4693/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в кримінальному провадженні №0000253 від 20.06.2024, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

встановив:

слідчим відділом УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000253 від 20.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, за обставин викладених в клопотанні про продовження запобіжного заходу.

27.06.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

04.07.2024 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

05.07.2024 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, строком на 60 (шістдесят днів), до 27.08.2024.

Оскільки строк тримання під вартою підозрюваного закінчувався 27.08.2024 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки до повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження необхідно виконати ряд процесуальних дій, старший слідчий в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, які не знизились та не відпали, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, для проведення та завершення вищевказаних процесуальних дій, у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, довготривалістю проведення експертних досліджень, необхідний строк не менше ніж 60 (шістдесят) днів.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_9 у кримінальному проваджені №0000253 від 20.06.2024 року, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25.10.2024 року включно.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 26 серпня 2024 року 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень (20 х 3028 = 60560).

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що продовження існування ризиків є підставою для продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено. Пославшись на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор просить врахувати, що підозрюваний після скоєння злочину намагався залишити місце вчинення злочину, в подальшому переховувався та з`явився до правоохоронного органу лише завдяки наданням вказаним подіям розголосу у суспільстві. Вказані обставини, на думку прокурора, вказують на те, що його перебування на свободі буде перешкоджати досудового розслідуванню.

Крім того, прокурор посилається на те, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. Прокурор вважає, що слідчим суддею не були враховані обставини кримінального провадження, підвищена суспільна небезпека злочину, зокрема дії підозрюваного могли завдати шкоди життю та здоров`ю військовослужбовців, у зв`язку з чим застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави є необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження відносно ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя в цілому дотримався вимог закону, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Як убачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що підтверджується доказами, долученими до клопотання.

Апеляційний суд вважає, що вказані докази, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій. Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованої підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які долучені до клопотання слідчого, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому дій.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.87 КПК, для визнання цих доказів недопустимими.

При цьому, долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний, можливо вчинив інкримінований йому злочин.

За наведених підстав, наявні в матеріалах, доданих до клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра висунута ОСОБА_8 не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спроби знищення, переховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; може незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що ОСОБА_8 обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий ОСОБА_10 , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, навіть з огляду на те, що злочин останнім вчинений в період іспитового строку. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристику особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризиків, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу детально досліджувалось при обранні відносно останнього цього запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено, що з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ці ризики не знизилися та продовжують існувати.

Разом з цим, рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави в мінімальних межах, які передбачені діючим КПК за вчинення вказаної категорії кримінальних правопорушень, апеляційний суд визнає необґрунтованим, оскільки визначивши розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, слідчий суддя жодним чином не мотивував своє рішення.

При цьому, з матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії первинного застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , той самий слідчий суддя не вважав за можливе визначати розмір застави. Однак, на стадії розгляду питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя не навів мотивів стосовно того, які обставини змінилися в даному кримінальному провадженні, які дають підстави відійти від попереднього висновку про неможливість визначення застави.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 цього Кодексу має право не визначати розмір застави, зокрема щодо особи підозрюваної за ст.114-1 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу сторони обвинувачення, що вказана норма процесуального закону регламентує, що слідчий суддя, враховуючи обставини можливого вчинення особою кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його соціальні зв`язки, має право не визначати розмір застави, на чому наполягає прокурор. При цьому, це не є обов`язком слідчого судді, а є його правом.

Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, його особу, проте взагалі не зазначив обставин щодо наявності або відсутності соціальних зв`язків останнього з державою, наявність або відсутність його активної громадської позиції, а з огляду на обставини інкримінованого йому злочину останній навпаки проявив зухвалість та неповагу до працівників УПП та РТЦК в період ді воєнного стану, що в подальшому виразилось у спричиненні останнім тілесних ушкоджень.

Таким чином, слідчий суддя, жодним чином не аргументувавши необхідність застосування альтернативного запобіжного заходу, безпідставно визначив підозрюваному суму застави, яка може виявитися нездатною гарантувати виконання останнім покладених на обов`язків.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, оскільки вона може виявитися нездатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням його особи, обставин вчинення злочину, а також суспільному резонансу, який був викликаний діями підозрюваного, та наслідкам злочину у виді спричинення тілесних ушкоджень співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наведених обставин, ухвала слідчого судді в цій частині не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

На думку апеляційного суду, саме продовження існування ризику можливого переховування, впливу на свідків та вчинення нових злочинів, у сукупності з обґрунтованістю пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого злочину в даному кримінальному провадженні, дають підстави дійти висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в максимальних межах визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК для підозрюваного, є таким, що зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування. Такий розмір заставитакож є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, з огляду на недопустимість погіршення становища підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає за необхідне зарахувати у розмір застави, визначений апеляційним судом даною ухвалою, розмір раніше внесеної суми грошових коштів за підозрюваного застави у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят), визначеної оскарженою ухвалою слідчого судді від 26.08.2024.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді та постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2024, якою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000253 від 20.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000253 від 20.06.2024 року задовольнити частково.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 25.10.2024.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (восьми десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У розмір визначеної апеляційним судом застави зарахувати 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень внесені за підозрюваного ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 26.08.2024.

Взяти підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно та доставити його до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 09.09.2024; Заставна сума за підозрюваного ОСОБА_8 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-сс/813/1367/24, судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний ОСОБА_8 звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) не відлучатися із міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків становить до 25 жовтня 2024 року.

Організацію виконання ухвали в частині доставки підозрюваного ОСОБА_8 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4