Провадження № 1-в/592/517/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільненого від призначення покарання,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою розглядається.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про приведення у відповідність вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2018 згідно чинних змін у законодавстві відносно ст.185 КК України за Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвалою суду від 19.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник ДУ «Сумська виправна колонія № 116» у судове засідання не з`явився.

Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

13.09.2018 вироком Конопотського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 визнано винним за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 289 ч.2, 185 ч.3 КК України і призначено покарання: за ст. 185 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ст. 185 ч.2 КК України у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі; за ст. 289 ч.2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ст. 185 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; Згідно ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

29.05.2019 Вироком Сумського апеляційного суду, вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_4 в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням скасовано у зв`язку із допущеним неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановлено вирок, яким вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.ч.1,2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України з призначенням покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати остаточно призначеним ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Строк відбування покарання рахувати з часу затримання. Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 07 березня 2018 року по 13 березня 2018 року з розрахунку день за день. В іншій частині вирок суду залишено без зміни.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст.185 КК України, а саме:

- 01.02.2018 крадіжка майна вартістю 826,50 грн. (ч.1 ст.185 КК України);

- 02.02.2018 крадіжка майна вартістю 1295,60 грн. (ч.2 ст.185 КК України);

- у лютому 2018 року крадіжка майна вартістю 1415,70 грн. (ч.2 ст.185 КК України);

- у лютому 2018 року крадіжка майна вартістю 1451,68 грн. (ч.2 ст.185 КК України);

- 24.02.2018 крадіжка майна вартістю 2440 грн. (ч.1 ст.289 КК України);

- 03.03.2018 крадіжка майна вартістю 20447,70 грн. (ч.2 ст.289 КК України);

- 25.02.2018 крадіжка майна вартістю 1233,33 грн. (ч.2 ст.185 КК України);

- 28.02.2018 крадіжка майна вартістю 16842,62 грн. (ч.2 ст.289 КК України);

- 03.03.2018 крадіжка майна вартістю 2237,60 грн. (ч.3 ст.185 КК України).

Згідно вимог частини 3 статті 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, тобто клопотання розглядається в межах вимог.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 881 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2018 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 1762 грн. (881 х 2 = 1762 грн.).

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_4 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За умови вчинення особою кількох злочинів (кримінальних правопорушень), які утворюють сукупність, питання звільнення від відбування покарання вирішується після визначення остаточного покарання за правилами ст. 70 КК України, при цьому звільнення від призначеного судом покарання до такої особи може бути застосована, якщо кожне з кримінальних правопорушень підпадає під дію закону, яким караність діяння усунена.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільненого від призначення покарання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , від призначеного покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2018, з урахуванням вироку Сумського апеляційного суду від 29.05.2019 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1