Справа № 953/4495/24
н/п 1-кс/953/5443/24
"25" липня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі :
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, громадянина України, який є військовослужбовцем, перебуває в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
встановив :
Сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», з визначенням розміру застави.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 81 від 22 квітня 2020 року ОСОБА_5 , призначено на посаду командира 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 18.06.2023 ОСОБА_5 , призначено на посаду заступника командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.08.2023 ОСОБА_5 , призначено на посаду командира заступника командира 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 18.01.2024 ОСОБА_5 , призначено на посаду начальника групи узагальнення обстановки командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 18.01.2024 ОСОБА_5 , призначено на посаду начальника групи узагальнення обстановки командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 , з 20 березня 2024 року ОСОБА_5 , перебуває в розпорядженні військової частини, НОМЕР_1 .
Так, з 20.03.2024 ОСОБА_5 , перебуває в розпорядженні військової частини, НОМЕР_1 , де він проходить військову службу по теперішній час, а відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем.
Водночас, згідно наказу № 77 від 27.03.2022 ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення згідно до посади санітар-стрілець 4 роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу № 4-РС від 04.01.2023 призначено на посаду помічника гранатометника, 4 роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.04.2024 призначено на посаду діловода групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 де він проходить військову службу по теперішній час, а відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем.
Таким чином, командир 4 роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_5 , по відношенню до: солдата ОСОБА_7 , був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останні - підлеглим майора ОСОБА_5 .
У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), майор ОСОБА_5 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; дорожити бойовою славою Збройних сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові; Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника; Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі майору ОСОБА_5 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Згідно з положеннями Примітки 1 до ст. 364 Кримінального кодексу України майор ОСОБА_5 обіймаючи посаду командира 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України є службовою особою.
В свою чергу, майор ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, розуміючи обсяг влади і своїх службових повноважень як командира (начальника), діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, вчинивши корупційний злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , під час проходження військової служби до своїх підлеглих, військовослужбовців 4 механізованої роти, 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у конклюдентній (завуальовані) формі доведено умови щодо отримання неправомірної вигоди для себе за вчинення чи не вчинення ним як службовою особою будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища, які полягали в наступному.
Під час проходження військової служби у разі надходження від ОСОБА_5 , як командира 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 до підлеглих військовослужбовців SMS-повідомлення з проханням позичити грошові кошти, це означало звернення ОСОБА_5 , до конкретного військовослужбовця у передачі визначеної суми грошових коштів, за вчинення або не вчинення ОСОБА_5 , в інтересах того хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
У разі перерахування неправомірної вигоди військовослужбовцем для ОСОБА_5 , останній міг вчинити дії з використанням наданої влади та службового становища, а саме надати позачергову відпустку, не повідомляти вище командування щодо вчинення дисциплінарного проступку військовослужбовцем (у разі вчинення ним його), бути не включеним до бойової групи та загалом не створювати штучні перешкоди під час проходження військовослужбовцем військової служби.
В той же час у разі відмови у перерахуванні неправомірної вигоду на вимогу ОСОБА_5 , останній користуючись своїм службовим становищем міг вживати заходи дисциплінарного характеру, а саме: не погоджувати рапорти про надання відпусток, або направити військовослужбовця на найбільш складні завдання та загалом створювати штучні перешкоди під час проходження військовослужбовцем військової служби.
Так, 22.11.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, підлеглий майора ОСОБА_5 солдат ОСОБА_7 , попередив останнього, про те що покине місце тимчасового розташування 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 та поїде за місцем свого проживання до міста Харкова на пару днів.
В той же час у майора ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди від солдата ОСОБА_7 , за не вчинення дій, в інтересах останнього з використанням свого службового становища, а саме, не подання повідомлення про вчинення солдатом ОСОБА_7 , адміністративного правопорушення за фактом самовільного залишення військової частини та не притягнення останнього у встановленому порядку до дисциплінарної та адміністративної відповідальності.
В подальшому, 22.11.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 21 год. 57 хв., перебуваючи у Харківській області, Куп`янський район, смт. Борова, ОСОБА_5 , діючи умисно та повторно, а саме: усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з метою отримати неправомірну вигоди повідомив підлеглго ОСОБА_7 , щодо надання позики йому, грошових коштів в сумі 20 000 грн.
Так, 22.11.2022 приблизно о 21 год. 57 хв., перебуваючи у Харківській області, Ізюмського району, Борівській селищній громаді с. Вишневе (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), майор ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби проходячи службу на посаді командира 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 розуміючи обсяг влади і своїх службових повноважень, як командира (начальника), діючи умисно, з корисливим мотивом, всупереч вимог ст.ст. 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 22, 24, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, з метою особистого збагачення за рахунок підлеглого за військовим званням та посадою військовослужбовця санітара-стрілеця 4 роти 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_7 , отримав від останнього неправомірну вигоду у виді грошових коштів на загальну суму 20 000 гривень шляхом проведення грошової транзакції через додаток «Приват24» на банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_6 , з яких 50 грн., було знято, як комісія за переказ, для себе за не вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , з використанням свого службового становища, а саме не подання донесення про вчинення солдатом ОСОБА_7 , адміністративного правопорушення за фактом самовільного залишення військової частини та не притягнення встановленим порядком до дисциплінарної та адміністративної відповідальності.
23.07.2024 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене повторно, - тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше не судимий, неодружений, перебуває в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочинів, які йому інкримінуються, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому ОСОБА_5 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати вплив на свідків, експертів по вказаному кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку як самого діяння так і особи обвинуваченого.
Крім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.
Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_5 , може чинити тиск на свідків, експертів, спеціалістів.
Водночас, військовослужбовці Збройних сил України військової частини НОМЕР_2 , як і сам ОСОБА_5 , озброєні штатною та груповою зброєю і боєприпасами, що сприяє безперешкодному доступу до них з боку
ОСОБА_5 , який на теперішній час, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може використати зброю з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або скоїти новий злочин із застосуванням зброї.
Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, ОСОБА_5 , являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді цілодобового домашнього арешту або домашнього арешту в нічний час пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому необрання відносно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови вчинення тиску на свідків, понятих експертів у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_5 , незважаючи на наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу наддасть йому можливість вчинення ризиків, які вказані у вказаному клопотанні.
Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.
За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.
З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 , має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, понятих, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою.
Сторона обвинувачення зазначає, що в разі застосування до ОСОБА_5 , більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання, домашній арешт сторона обвинувачення не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на свідків, понятих, експертів, спеціалістів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки в судові засідання та до органу досудового розслідування по справі за надуманими приводами, в тому числі і тимчасової непрацездатності. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просили відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи, що в діях ОСОБА_5 відсутнійй склад кримінального правопорушення в якому його підозрюють, оскільки відсутні факт завдання шкоди, треті особи такого факту не підтверджують. Крім того, до ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні, фактично за цими ж обставинами, тільки відносно інших осіб, вже застосовано запоібжний захід із визначенням застави, яку ОСОБА_5 жодного разу не порушив, а тому підстави для застосування запобідного заходу відсутні.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні.
23.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, повторно.
24.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, повторно.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_7 , які містяться в протоколі його допиту; вилученими даними у АТ КБ «ПриватБанк».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України: переховуваня від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідка; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При встановленні наявності ризику впливу свідка, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на свідка; вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, громадянина України, є військовослужбовцем, перебуває в розпорядженні військової частини, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 28.03.2024 ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 скасовано; апеляційну скаргу захисника підозрюваного задоволено частково; постановлено нову ухвалу суду апеляційної інстанції, якою клопотання слідчого задоволено частково; застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування по 10.05.2024 (включно), із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн.
Разом з цим, застосування до особи запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні не може бути підставою для застосування до цієї ж особи запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні у зв`язку з повідомленою підозрою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
При цьому, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава в розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому призначає заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 302800 гр. (3028 гр. х 100 = 302 800 гр.), достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.
При цьому, доводи прокурора щодо можливості вийти за межі визначеного п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розміру застави у 343 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 1001560 грн., що запропонований стороною обвинувачення, суд вважає необґрунтованими та такий розмір застави, на думку суду, є завідомо непомірним для підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів - до 22 вересня 2024 року включно.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Зобов`язати старшого слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування, з 25 липня 2024 року до 22 вересня 2024 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1