провадження №1-кс/175/3338/24
26 липня 2024 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника (у відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 від 25 липня 2024 року, погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні
У кримінальному провадженні 25.07.2024 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст.208 КПК України та 25.07.2024 року обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.
Слідчий зазначає на наявність ризиків передбачений ст. 177 КПК України та просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ВСП із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого. Зазначив, що з 17.07.2024 року по 24.07.2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні, про що надав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, №4458 та консультаційний висновок спеціаліста. В виписці вказано, що ОСОБА_4 слід звільнити від фізичних навантажень на 5 днів, проводити динамічний нагляд лікарем військової частини, обмежити фізичні навантаження. Проте, незважаючи на ці рекомендації лікаря, вже 25.07.2024 року його відправили на бойове завдання, від виконання якого він відмовився через свій фізичний стан свого здоров`я та проблеми із хребтом.
У судовому засіданні захисник підтримав думку підозрюваного.
Суд вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця номера обслуги 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 25.07.2024 приблизно о 07:59 годині, в місці тимчасового розташування підрозділу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 на підставі бойового розпорядження №БР/602 від 24.05.2024 тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , було віддано усний наказ військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 стрільцю номера обслуги 4 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 про те, що йому необхідно з особистою зброєю АК-74 № НОМЕР_3 , до 12.00 25.07.2024 здійснити переміщення на транспортному засобі бтр «PUMA» в/ НОМЕР_4 та перейти в підпорядкування л-нта ОСОБА_9 для оборони із завданням не допустити прориву противника, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення злочину, протоколом огляду відеозапису, протоколами допиту свідків, іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за яким останньому повідомлено про підозру.
Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Сторона обвинувачення вважає необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатися на волі.
Так, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 розуміє, що він вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п?яти до десяти років, у зв?язку з чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки.
Крім цього, неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.
Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винним ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років і це може стимулювати підозрюваного до втечі.
Разом з цим, слід врахувати, що прокурором не доведено ризик переховування від слідства та суду.
Також прокурором не доведено, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України. Суд, враховуючи, що підозрюваний протягом тривалого часу проходить військову службу у ЗСУ та виконував сумлінно бойові завдання на території Донецької області, не зможе направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України.
Суд враховує, що відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Прокурором не доведено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у тим, що ОСОБА_4 , отримавши матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, володіє інформацією стосовно свідків у кримінальному провадженні, які є його співслужбовцями, у зв?язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
На даному етапі кримінального провадження ризику впливу на свідків не існує.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, передбачені статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, прокурором також не доведено.
Враховуючи характер злочину та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його судом винуватим, сторона обвинувачення зазначає що є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може: ??переховуватися від суду.
Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обов?язок проходити військову службу, будучи обізнаним про оголошення воєнного стану в державі, замість несення обов?язків військової служби вчинив непокору, усвідомлюючи при цьому наявність кримінальної відповідальності, тим самим подав особистий приклад поведінки у період воєнного стану, який підриває авторитет держави, Збройних Сил України, боєздатність підрозділу та обороноздатність держави в цілому, деморалізує інших військовослужбовців і спонукає до порушення ними військової дисципліни та нехтування своїм конституційним обов?язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги особу підозрюваного, а також враховуючи його вік та стан здоров?я, сімейне становище, майновий стан, суд дійшов наступного висновку.
Суд, вислухавши обґрунтування прокурора щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аргументи підозрюваного та його захисника вважає, що немає підстав для задоволення клопотання прокурора, з огляду на наступне.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проте сама лише підозра у вчиненні злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою.
Досліджуючи клопотання та докази наданні підозрюваним вбачається, що дійсно ОСОБА_4 має наступні захворювання Остеохондроз, спондилоартроз ПВХ, Лістез з ознаками стенозу СМК, Хрящовий вузол Шморля та дистрофічні зміни, Протрузії м/х дисків вказаних проміжків з ознаками компресії.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4458 та консультаційного висновку спеціаліста в виписці вказано, що з 17.07.2024 року по 24.07.2024 року із вказаними діагнозами перебував на стаціонарному лікуванні та ОСОБА_4 та згідно рекомендації лікаря від 24.07.2024 року, хворого ОСОБА_4 слід було звільнити від фізичних навантажень на 5 днів (тобто до 29 липня 2024 року включно), проводити динамічний нагляд лікарем військової частини, обмежити фізичні навантаження. Проте, незважаючи на ці приписи, вже 25.07.2024 року усно оголосили бойове розпорядження, від виконання якого він відмовився через свій фізичний стан та проблеми із хребтом.
Проте, висновки ВЛК від 24 липня 2024 року свідчать проте, що він здоровий чого не може бути з огляду на вищевказану виписку.
25 липня 2024 року, незважаючи на обмеження вказанні в карті амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_4 було відправлено на виконання бойового завдання, від виконання якого він відмовився через вади здоров`я, які вказанні у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4458.
В судовому засіданні ОСОБА_4 не виправдовувався, проте лише просив дати час на лікування, щоб повернутись до лав ЗСУ та бути повноцінним ефективним воїном.
Єдиний ризик, який може бути врахований при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 це можливість переховуватись від слідства через тяжкість покарання, який йому загрожує, проте такий ризик існує відносно будь-якої особи яка підозрюється у аналогічному кримінальному правопорушенні, тому суд вважає, що прокурором не надано обґрунтувань обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході розгляду даного клопотання, прокурором не були доведені наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, щодо необхідності застосування у відношення ОСОБА_4 будь-якого запобіжного заходу.
Таким чином, передбачені КПК України підстави застосування запобіжного заходу не знайшли своє підтвердження, а тримання під вартою не є належним та відповідним запобіжним заходом, тому клопотання слідчого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 184, 186, 193, 194 КПК України,
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 від 25 липня 2024 року, погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошено 29 липня 2024 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1