Справа № 467/949/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання. Зазначив, що засуджений за час відбування покарання дев`ять разів, з жовтня 2019 року по лютий 2022 року, притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення на даний час погашені та одне зняте у встановленому законом порядку. Має десять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці за період з липня 2020 року по квітень 2024 року. Не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою колонії, характеризується позитивно.Однак зазначив, що поведінка засудженого під час відбуття покарання була нестабільною, про що свідчить наявність дев`яти стягнень та десяти заохочень. Попередня характеристика свідчить про те, що поведінка засудженого була посередньою. Вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 до початку судового засідання надіслав заяву про розгляд даного подання у його відсутність.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Засуджений ОСОБА_6 раніше судимий:

- 10.01.2018 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 03.04.2018 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.ч.1, 2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 12.09.2018 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 по даній справі засуджений вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.11.2018 року за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України із застосуванням ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яке відбуває покарання засуджений, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

На момент розгляду клопотання судом засуджений відбув більш 3/4 частини строку покарання.

З досліджених матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 18 січня 2019 року відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)».

Під час тримання в державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

У відповідності до характеристики на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої начальником ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)», початок строку відбування покарання - 19.06.2018 року, кінець строку 19.06.2026 року. Відбув більше ніж 3/4 частини строку покарання. Станом на день звернення до суду з даним поданням невідбутий строк відбування покарання становив 24 дні 11 місяців 01 рік.

Згідно ч. 5 ст. 118 КВК України залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов та до допоміжних робіт, як у гуртожитку відділення так і в локальному секторі відділення, стежить за порядком прилеглої території. До виконання робіт ставиться з розумовою ініціативою.

За період відбування покарання ОСОБА_6 притягувався до дисциплінарної відповідальності дев`ять разів, а саме за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року.Стягнення на час розгляду подання зняті та погашені.

Однак наявність зазначених стягнень свідчить про його неналежну поведінку засудженого за час відбування покарання.

Окрім стягнень, засуджений має 10 заохочень за підсумками у роботі за період з липня 2020 року по квітень 2024 року.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику в свою адресу реагує адекватно.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Відповідально ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та у побуті. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування. Отримує від них посилки. На профілактичному обліку не перебував та не перебуває.

Згідно довідки начальника МСЧ ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» від 27.12.2024 року ОСОБА_6 має діагноз хр. гепатит "С".

Згідно довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» від 30.07.2024 року № 13/1-2533/шм ОСОБА_6 не працевлаштований.

Згідно довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» ОСОБА_6 виконував погодинно норми виробітку з липня 2019 року по грудень 2020 року включно.

Згідно довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» від 10.05.2024 року № 9/1 -585 ОСОБА_6 нарахована заробітна плата з липня 2029 року по грудень 2020 року включно.

Згідно довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» від 10.05.2024 року №10/1-583, ОСОБА_6 згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, з 2021 року по квітень 2024 року залучався до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством.

Згідно довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» від 10.05.2024 року № 9/1 -584 ОСОБА_6 має заборгованість за виконавчим листом на суму 67498, 35 коп.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Факторів ризику, що можуть вплинути на поведінку засудженого, не має. Має позитивні плани на майбутнє, активно впроваджує їх в своє життя.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 від 02 липня 2020 року ОСОБА_6 у 2020 році закінчив ДПТНЗ "Арбузинський навчальний центр №83 " та здобув професію каменотес.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше три четверті строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 17 зазначеної постанови, судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Водночас, сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки, як то, активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно її виконує, бережно ставиться до робочого інструменту і не порушує правил техніки безпеки, свідомо бере постійну участь в суспільно-корисній праці, систематично виконує і перевиконує виробничі завдання, якісно виконує доручену роботу і не відмовляється від неї.

Крім цього, не слід забувати, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Тому сама по собі лише належна поведінка, яка полягала у недопущенні порушень режиму утримання, не може бути вирішальним фактором на користь умовно-дострокового звільнення. Вона має буди поєднана із сумлінним ставленням до праці у сукупності.

Рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого належить до дискреційних повноважень суду та вирішується індивідуально у кожному конкретному випадку, у зв`язку із чим, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Отже, ОСОБА_6 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, за період відбування покарання мав 10 заохочень, разом із тим, 9 разів допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашені у встановленому порядку. І хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_6 за час відбування покарання, нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про те, що він довів своє виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання. В той час, як наявність заохочень, в сукупності із застосованими раніше стягненнями, свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання ним законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, що, з урахуванням положень ст. 6 КВК України, не можуть свідчити про готовність ОСОБА_6 до самокерованої правослухняної поведінки.

За такого, суд приходить до висновку що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України та п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1