Справа № 305/1190/20
Номер провадження № 1-в/305/58/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів подання фахівця ІІ категорії Рахівського РВ філії ДУ "Центру пробації" в Закарпатській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює,

ВСТАНОВИВ :

Фахівець ІІ категорії Рахівського РВ філії ДУ "Центру пробації" в Закарпатській області ОСОБА_6 звернулася в суд з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо засудженого ОСОБА_5 , який 21.03.2024 Рахівським районним судом Закарпатської області був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки обмеження волі, а за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 (два) роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 (три роки) обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України суд ухвалив звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У клопотанні ОСОБА_6 посилається на те, що ОСОБА_5 засуджений вироком суду за вчинення крадіжок: 09.05.2020 на суму 400 гривень у ОСОБА_7 , 11.06.2020 на суму 500 гривень у ОСОБА_8 та 06.07.2020 шахрайства щодо ОСОБА_9 на суму 359,10 гривень, при цьому сума спричиненої шкоди за кожним епізодом є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», тобто наразі діяння засудженого декриміналізовано.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення подання.

Представник центру пробації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши прокурора та дослідивши подання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2020 року складав 1051 грн 50 коп. (2102 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1051 х2=2102 грн.

Суд встановив, що ОСОБА_5 21.03.2024 Рахівським районним судом Закарпатської області був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки обмеження волі, а за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 (два) роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 3 (три роки) обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України суд ухвалив звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення крадіжок: 09.05.2020 на суму 400 гривень у ОСОБА_7 , 11.06.2020 на суму 500 гривень у ОСОБА_8 та 06.07.2020 шахрайства щодо ОСОБА_9 на суму 359,10 гривень, що станом на день вчинення цих правопорушень складає суму менш як два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (менше 2 102 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на сьогодні кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайства) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить понад два неоподатковувані мінімуми доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Також, 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 провадження № 51-2555кмо24 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX, де надано роз`яснення, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, діяння за ч. 2 ст. 185 КК України, та за ч. 2 ст. 190 КК України за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2024, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_5 на цей час відбуває покарання за вчинення діянь, кримінальна караність яких усунута, останнього необхідно звільнити від призначеного судом покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, отже подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Подання фахівця ІІ категорії Рахівського РВ філії ДУ "Центру пробації" в Закарпатській області ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, від призначеного покарання за вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2024 за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з визначеним іспитовим строком на 2 (два) роки, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали..

Суддя: ОСОБА_1