Справа № 199/63/24
УХВАЛА

16.09.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

ознайомившись із клопотанням слідчого ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №001224 від 20.09.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим клопотанням про арешт майна, має бути накладений арешт на транспортний засіб марки: CHEVROLET, модель: AVEO, рік випуску: 2006, колір: синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , шляхом заборони усім особам здійснення реєстраційних, перереєстраційних дій, відчуження, розпорядження, та користування вказаним транспортним засобом.

На переконання слідчого, майно, яке потребує арешту, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст. 98 КПК України та існує обґрунтований ризик його перетворення; накладання арешту на речовий доказ із забороною користування ним є єдиним можливим заходом забезпечення кримінального провадження з метою унеможливлення використання, пошкодження, псування, знищення вище зазначеного майна та припинення продовжуваного кримінального правопорушення.

Ознайомившись із вказаним клопотанням, вважаю, що дане клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а тому воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Вимоги щодо клопотання визначені частиною 2 статті 171 КПК України.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Втім, зазначений обов`язок слідчим не виконаний, оскільки у клопотанні про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, що підтверджується змістом клопотання, зокрема, слідчий обґрунтовує клопотання про арешт майна тим, що майно, яке потребує арешту, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст. 98 КПК України та існує обґрунтований ризик його перетворення; накладання арешту на речовий доказ із забороною користування ним є єдиним можливим заходом забезпечення кримінального провадження з метою унеможливлення використання, пошкодження, псування, знищення вище зазначеного майна та припинення продовжуваного кримінального правопорушення, що не відповідає підставі і меті відповідно до положень статті 170 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 172, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВП №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №001224 від 20.09.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, повернути прокурору.

Встановити строк до 16:00 год. 18.09.2024 р. для усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1