УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

м. Київ

провадження № 51- 3914 впс 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув клопотання ОСОБА_4 про визначення територіальної підсудності розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529.

Суть питання та встановлені судом обставини

До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про визначення територіальної підсудності розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529, за одним із судів апеляційної інстанції.

Клопотання мотивовано тим, що Харківський апеляційний суд створює перешкоди у доступі до правосуддя, судді вказаного суду є упередженими, а тому не можуть розглядати звернення ОСОБА_4 в межах наведеного провадження, у зв`язку з чим просить визначити підсудність розгляду його апеляційних скарг за іншим судом.

Мотиви Суду

Перевіривши зазначене клопотання, Суд дійшов висновку, що його слід повернути особі, яка його подала, з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно зі ст. 33 КПК України кримінальне провадження у першій інстанції здійснюють місцеві загальні суди та Вищий антикорупційний суд, а кримінальне провадження в апеляційній інстанції - відповідні апеляційні суди, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду.

Частиною 3 ст. 34 КПК України передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов`язковою умовою для вирішення питання про передачу кримінального провадження з одного суду на розгляд іншого, є наявність такого провадження та перебування його на розгляді в місцевому чи апеляційному суді.

Однак жодних даних про те, що в Харківському апеляційному суді перебуває конкретне кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , яке слід направити з одного суду апеляційної інстанції до іншого в порядку ст. 34 КПК України, подане клопотання не містить.

Натомість наведені у ньому доводи зводяться до того, що він не погоджується із усіма рішеннями, які були ухвалені Харківським апеляційним судом і тому усі наступні його звернення має вирішувати інший суд.

Вважає, що Верховний Суд має визначити апеляційний суд іншої області, який в подальшому буде розглядати усі звернення ОСОБА_4 , що випливають з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529, яке на даний час перебуває на стадії досудового розслідування.

За таких обставин, подане ОСОБА_4 клопотання є беззмістовним, а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що Суд не наділений повноваженнями визначати підсудність кримінального провадження, про що йдеться у клопотанні, а лише вирішує питання про його направлення з одного суду до іншого, і виключно за наявності підстав, передбачених ст. 34 КПК України.

Підстав визначених ч. 1 ст. 34 КПК України для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, судом касаційної інстанції не встановлено.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про те, що Харківський та Полтавський апеляційні суди перешкоджають доступу до правосуддя, слід вказати наступне.

Система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ст. 17 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів»). Тобто суди нижчого рівня не підпорядковані судам вищих інстанцій. У зв`язку з цим Верховний Суд не здійснює нагляду й контролю за діяльністю судів нижчого рівня та не уповноважений втручатись в їх діяльність у позапроцесуальний спосіб.

При цьому сама по собі недовіра до конкретного суду або суддів, які здійснюють правосуддя не є підставою для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого в порядку ст. 34 КПК України. Наведені питання вирішуються в порядку параграфу 6 глави 3 розділу І КПК України за наявності для цього підстав.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_4 про визначення територіальної підсудності не може бути предметом розгляду Верховного Суду, а відтак його слід повернути особі, яка його подала.

З цих підстав та, керуючись ст. 34 КПК України, Суд постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про визначення територіальної підсудності розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529, - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3