Справа № 638/3494/24
Провадження № 1-кп/638/1292/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника медичного закладу ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, зареєстрованому 27.02.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002936 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капитолівка, Ізюмського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 , 27 листопада 2023 року о 00 годині 02 хвилини, в період дії воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні на АЗС 207 ППФ «Лілія» (), за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Ростовський шлях, 2А, підійшов до полиць з продуктами харчувань, що знаходяться у приміщенні АЗС 207 ППФ «Лілія», та відкрито для свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволодів наступним майном: чіпси Becon (бекон) ТМ "Pringles" 165 г. у кількості 1 шт., вартістю 109 грн.; насіння соняшника «Петриківська Лакомка» смажене, 100 г. у кількості у 1 шт., вартістю 26 грн. 70 коп.; шпроти в олії ТМ «Морські» 150 г. у кількості 2 шт., вартістю 101 грн. 10 коп.; слабоалкогольний напій «Revo» Вишня» 0,5 л., у кількості 1 банки, вартістю 49 грн. 90 коп.; слабоалкогольний напій «King`s Bridge» сильногазований Джин з тоніком» 0,5 л. у кількості 1 банки, вартістю 39 грн. 70 коп., після чого зник з місця вчинення суспільно небезпечного діяння, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв ППФ «Лілія» (), матеріальну шкоду на загальну суму 326 грн. 40 коп.

Однак встановлено, що у ОСОБА_5 наявне хронічне психічне захворювання.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 20 від 15 січня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував у психічному стані коли не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 , відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

За таких обставинах, приймаючи до уваги, що суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_5 в стані неосудності, прокурор просить суд застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 підтримав клопотання.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_5 не заперечував факту вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України за фактичних обставин, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного харктеру, не заперечував проти застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом. Також повідомив суду, що 27.11.2023 року близько 00-02 години він зайшов на заправку, взяв товар та пішов. На заправці в той час було три касири та один заправник, які бачили, що він робить.

Захисник ОСОБА_12 та законний представник підтримали позицію ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи приписи ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування », Закону України «Про психіатричну допомогу», вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Закону України « Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Частиною 1 статті 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.

Крім того, обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджуються показами свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що події відбулись наприкінці листопада 2023 року. Коли вона пішла рахувати касу, почула звуки та вийшла до торгової зали і побачила чоловіка. Він зробив собі каву та вийшов. Потім повернувся назад і довго ходив обирав товари. Підійшовши до каси поклав на прилавок чіпси та насіння та сказав, що піде не оплативши товар і вона йому нічого зробити зможе. Після того ОСОБА_5 вийшов з магазину, розбивши скляні двері, а вона виклика поліцію, яка затримала правопорушника.

Свідок ОСОБА_10 , яка працює оператором-касиром на заправці, повідомила суду, що 00-00 ночі АЗС як раз зачинялась, коли до них увійшов чоловік, купив каву та вийшов. Потім повернувся назад і довго ходив обирав товари. Підійшовши до каси поклав на прилавок товар, однак вона повідомив, що каса зачинена і придбати він його не зможе. Після цього ОСОБА_5 вийшов з магазину, розбивши скляні двері.

Свідок ОСОБА_9 який працює оператором на АЗС, повідомив суду, що 27.11.2023 року о 00-00 годині на АЗС зайшов чоловік. Працівники, що знаходились на зміні повідомили йому, що АЗС зачинена, на що ОСОБА_5 попросив каву. Вони налили. Після цього він вийшов на вулицю, де свідок допоміг йому підкурити цигарку. Однак ОСОБА_5 знов зайшов до магазину АЗС, взяв товар та пішов на касу, де йому знову повідомили про неможливість його покупки, оскільки вони зачинені. Після цього ОСОБА_5 забрав товар та втік, розбивши скляне скло дверей.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 20 від 15 січня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував у психічному стані коли не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У періоди часу, якому відповідає суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_5 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не міг усвідомлювати свої дії, керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Таким чином та на підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, скоєного ним у стані неосудності, який виключає можливість застосування покарання, оскільки останній на момент вчинення вказаного діяння та на теперішній час, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що ОСОБА_5 потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Цивільний позов не зявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, зареєстрованому 27.11.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0002936 відносно ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді поміщення до закладу з посиленим наглядом, а саме до а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» - залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- металеву банку червоного кольору посередині якої мається зірка чорного кольору з надписом «REVO ALKO ENERGY Cherry», яку поміщено до паперового конверту;

-консерви рибні стерилізовані «Шпроти в олії» ТМ «Морські» у кількості 2 шт., які було поміщено до сейф пакету PSP2399408, власником якого є ППФ «Лілія» ()- повернути власнику.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у загальному розмірі 340 (триста сорок) гривень віднести за рахунок держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів через Дзержинський районний суд м.Харкова з дня її проголошення.

Головуючий суддя: