Провадження 11-кп/824/4617/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 28 ст. 348 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 серпня 2024 року.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були констатовані при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу, продовжують існувати. Місцевим судом була визнана можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення вчиненого в умовах воєнного стану; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей та документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема автомобіля, що є предметом злочину та як стверджує сторона обвинувачення перебуває у володінні ОСОБА_8 ; впливу на свідків; вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки маючи підозру за ч. 4 ст. 190 КК України вчинив нові кримінальні правопорушення; перешкоджання провадженню іншим чином з огляду на виділені матеріали відносно невстановлених осіб, які згідно обвинувачення виконували вказівки ОСОБА_8 - є наявними та триваючими. Крім цього, місцевим судом були враховані дані про особу ОСОБА_8 , його позитивні характеристики та соціальні зв`язки. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисника ОСОБА_7 указано на незаконність ухвали. В обгрунтування скарги указав на те, що врахування судом при вирішенні питання щодо задоволення клопотання прокурора попередньої судової практики із цього питання, є необґрунтованим, адже щоразу, при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу суд повинен вирішити та перевірити весь обсяг питань, які вирішуються при застосуванні запобіжного заходу. На переконання апелянта, кримінальне провадження перебуває на тому етапі, коли всі обставини встановлені, докази зібрані та знаходиться на розгляді у суді, а тому вказані обставини свідчать про те, що спотворити або знищити речі чи документи, знаходячись на свободі ОСОБА_8 не матиме можливості. Окрім цього, ризик можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та інших учасників судового розгляду прокурором мотивовано лише абстрактними твердженнями, оскільки всі потерпілі, на час розгляду клопотання вже допитані. Захисник вказує, що судове рішення було ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, незаконним складом суду. Зокрема зазначив, що оскаржуване судове рішення ухвалено незаконним складом, оскільки розподіл декількох десятків судових справ, які були зареєстровані пізніше справи № 752/15102/22 відбувся раніше розподілу вказаної справи, чим грубо порушено встановлений ч. 3 ст. 35 КПК України порядок визначення суддів для розгляду конкретного кримінального провадження. Крім того, вказав на погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , що безпосередньо загрожує його життю. Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу із доповненнями підтримали, підтвердили її доводи і просили скаргу задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги у зв`язку із її необґрунтованістю. Вважав, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і просив залишити її без змін;

вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була винесена 25.06.2024 року, строк тримання обвинуваченого цією ухвалою був визначений до 23.08.2024 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2024 року обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжений до 05.10.2024 року. Наведене дає підстави стверджувати про те, що станом на 23.09.2024 року, тобто на день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому часі, проте існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність, унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Тобто, рішення суду апеляційної інстанції повинно стосуватися виключно законності тримання обвинуваченого під вартою на час ухвалення рішення судом першої інстанції. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю як скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , так і ухвалення по цій апеляційній скарзі будь-якого іншого рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів відмовляє в задоволенні апеляційної скарги захисника, а зазначену вище ухвалу залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

В задоволенні апеляційної скарги з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 23 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4