Справа № 129/2431/23
Провадження № 1-кп/147/37/24
У Х В А Л А

іменем України

05 серпня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконферненції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 28.02.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підставі ухвали суду від 08 листопада 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 28.02.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 .

Щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

01 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого, в якому він просить: задовольнити дане клопотання та продовжити щодо військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (170 резервний батальйон ОК «Південь») старшого солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті, строком на шістдесят днів, без визначення розміру застави; організацію виконання запобіжного заходу доручити ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). Клопотання мотивує наступним: 27 липня 2023 року слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт, який скеровано до суду, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК України - державна зрада, тобто діяння умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, що він, будучи відповідно до положень ст.13 Закону України «Про громадянство України» громадянином України, документованим паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим 13.10.2008 Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області, являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу, на порушення статтей 65, 68 Конституції України, статтей 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.06.1999 № 551-XIV, статтей 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у невстановлений період часу, однак не пізніше 19 лютого 2023 року, перебуваючи у м. Первомайськ Миколаївської області, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, діючи умисно, з метою надання представникам іноземної держави (рф) допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, достовірно володіючи інформацією про тісні зв`язки своєї сестри ОСОБА_8 , яка користується абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та має у додатку «Telegram» нікнейм «ZOV», з представниками збройних сил російської федерації, використовуючи власний обліковий запис (акаунт) програми для обміну повідомленнями (месенджер) «Telegram», зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_5 :

- 19.02.2023 перебуваючи у АДРЕСА_2 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_6 , направив представнику іноземної держави (рф) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (обліковий запис у месенджері «Telegram», зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_7 , нікнейм « ОСОБА_10 »), через свою сестру ОСОБА_11 інформацію (скрин-шот карти, фотознімки та повідомлення) про місцезнаходження адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ),

- 19.02.2023 перебуваючи у м. Первомайську Миколаївської області, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_6 , направив представнику іноземної держави (рф) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (обліковий запис у месенджері «Telegram», зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_7 , нікнейм « ОСОБА_10 »), через свою сестру ОСОБА_8 , інформацію (скрин-шот карти, фотознімки та повідомлення) про місцезнаходження військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_2 );

- 01.03.2023, перебуваючи у АДРЕСА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , направив представнику іноземної держави (рф) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (обліковий запис у месенджері «Telegram», зареєстрований за абонентським номером НОМЕР_7 , нікнейм « ОСОБА_10 »), через свою сестру ОСОБА_8 , повідомлення у вигляді фото (скрин-шоту) карти свого місцезнаходження у населеному пункті Верхівка Гайсинського району Вінницької області (тимчасове місцезнаходження підрозділу військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 );

- 01.03.2023 о 16 год. 19 хв. перебуваючи у с. Верхівка Гайсинського району Вінницької області, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , направив представнику іноземної держави (рф), що зареєстрований у програмі для обміну повідомленнями (месенджер) «Telegram» з номеру телефону НОМЕР_9 з нік-неймом « ОСОБА_12 », повідомлення щодо переведення його в іншу військову частину, а також фото та скрин-шот карти України із зазначенням свого місцезнаходження у населеному пункті АДРЕСА_3 (тимчасове місцезнаходження підрозділу військової частини НОМЕР_1 ).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у державній зраді: діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

10.03.2023 о 08 год. 52 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в порядку ст.208 КПК України. 11.03.2023 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з триманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» без визначення застави (строк дії ухвали по 08.05.2023 включно). В подальшому, враховуючи існуючі ризики, під час судового розгляду, продовжено тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор стверджує, що обставини, які дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, містяться в належних і допустимих доказах, зібраних під час досудового розслідування, і містяться у матеріалах провадження. Такі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у повному обсязі доведено сукупністю зібраних у справі доказів: показаннями свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертиз, а також іншими належними та допустимими доказами у їх сукупності, які наявні у матеріалах кримінального провадження і надані стороні захисту для ознайомлення піл час виконання вимог ст.290 КПК України. Під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яким останньому висунуто обвинувачення. Необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування та продовження такого запобіжного заходу.

Таким чином, ризики, які були враховані судом при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні строку тримання під вартою, передбачені пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, не відпали та фактично залишились дотепер, оскільки, крім іншого, ОСОБА_6 може: переховуватися від суду (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, ОСОБА_6 на даний час обвинувачується у державній зраді: вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких відповідно до ст.12 КК У країни, та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Разом з цим, встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується в співпраці з представниками держави- агресора (рф), у зв`язку з чим останні можуть вжити заходи щодо його викрадення та вербування, також будучи військовослужбовцем, ОСОБА_6 має навички, які можуть сприяти йому, у випадку не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в перетині лінії розмежування та переході на територію, яка знаходиться під контролем країни агресора, що в подальшому унеможливить його розшук. Крім того, він, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора рф та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, створює ризик переховування останнього на цих територіях; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, про наявність даного ризику свідчить те, що на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_6 міг діяти, а також вживаються відповідні слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на притягнення їх до відповідальності. Зокрема, про наявність вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_6 вчиняв дії, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Вказані обставини дають підстави вважати, що подальша процесуальна поведінка ОСОБА_6 може мати негативні наслідки для кримінального провадження, враховуючи, що поміщення останнього в спеціальні установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ, унеможливлюватимете вжиття заходів впливу на свідків з боку ОСОБА_6 , щодо дачі на його користь виправдувальних показань, а також гарантуватиме припинення протиправної діяльності з метою надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, матиме доступ до мережі Інтернет, що сприятиме продовженню його злочинної діяльності; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КГІК України). Так, слід зважати на характер злочинних дій, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , враховувати той факт, що РФ продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії. Крім того, необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме продовженню злочинної діяльності ОСОБА_6 , яка була припинена проти його волі, у зв`язку із затриманням останнього працівниками правоохоронних органів.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних засобів. Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу.

Також, прокурор зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

У період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування взяті під варту військовослужбовці можуть триматися в окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Для узятих під варту військовослужбовців додатком 12 «Про гауптвахту» до Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України та «Порядком тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 № 394 (далі - Порядок), визначено окремий порядок та умови їх тримання у спеціальному приміщенні - гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що є установою військового типу.

Утримання військовослужбовців, до яких застосовано попереднє ув`язнення на гауптвахті обумовлене необхідністю забезпечення умов утримання військовослужбовців, як то право носіння військової форми, дотримання розпорядку дня, військової дисципліни, роздільне утримання один від одного різної категорії військовослужбовців, належне забезпечення харчуванням відповідно до встановлених норм, тощо.

Утримання військовослужбовців в слідчих ізоляторах призводить до порушення вимог вищезазначеного законодавства та недотримання їхніх прав і свобод, закріплених в Конституції України та законах України, що фактично і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Відмінність умов утримання в слідчих ізоляторах та на гауптвахтах Військової служби правопорядку констатована в Доповіді для уряду України щодо проведеного візиту Європейського комітету з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню Ради Європи від 27.03.2024.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотав про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 зі зміною місця утримання на гауптвахту посилаючись на викладені у клопотанні доводи.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зокрема в частині його переведення на гауптвахту, зазначив, що в нього дуже незадовільний стан здоров`я, в тому числі і через психічний стан, йому дуже важко найти спільну мову із співкамерниками, а тому просив не погіршувати його становище та залишити його в ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1». Просив клопотання прокурора залишити без розгляду.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора та зазначила, що підтримує клопотання обвинуваченого.

Заслухавши позиції учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали клопотання, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Як встановлено судом, строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 24 серпня 2024 року. Розгляд кримінального провадження до вказаної дати не може бути закінчено.

Тримання під вартою, за нормами ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризиками, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 даної статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На думку сторони обвинувачення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики щодо переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення нових злочинів.

Разом із цим, надаючи на момент розгляду заявлених клопотань оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа підозрюється, обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до положень ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна (ч.2 ст. 111 КК України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 25.06.2019 по справі №7-р/2019 констатував, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд, перевіривши достатність доказів, доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані ним у судовому засіданні, враховуючи матеріали справи визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 було встановлено слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та судом під час продовження строку обраного запобіжного заходу.

З урахуванням наведених ризиків, які на даний час не зменшились, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.

Щодо клопотання прокурора в частині тримання під вартою в умовах гауптвахти, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до п.1 розділу І «Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 року №394, цей Порядок визначає умови тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовослужбовці) на гауптвахтах, у спеціальних палатах закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України та в кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців, а також права та обов`язки посадових осіб Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) під час їх тримання.

Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що затриманий військовослужбовець - військовослужбовець, затриманий в установленому порядку відповідною уповноваженою службовою (посадовою) особою за вчинення адміністративного правопорушення або кримінального правопорушення, до передачі такого військовослужбовця органам досудового розслідування, а також військовослужбовець, затриманий без документів до встановлення особи.

Оскільки обвинуваченого військовослужбовця ОСОБА_6 було затримано, передано органам досудового розслідування та стосовно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, то необхідно застосовувати положення Закону України «Про попереднє ув`язнення», зокрема, відповідно до ст.2 вказаного Закону, де метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Дотримання мети забезпечення кримінального провадження в частині застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку суду, на день розгляду клопотання прокурора, буде ефективним з утриманням обвинуваченого в умовах державної установи «Вінницька УВП №1», а не на гауптвахті.

Зокрема, прокурором не надано суду доказів про забезпечення гауптвахти ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) засобами для проведення судових засідань у режимі відеоконференції, а також можливості конвоювання обвинуваченого до суду.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем, а тому повинен утримуватись на гауптвахті, не заслуговують на увагу, оскільки положення Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 №394, не зобов`язують утримувати військовослужбовців виключно на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання прокурора в частині тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в умовах гауптвахти необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статтей 177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів - тобто до 03 жовтня 2024 року включно.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для вручення обвинуваченому та виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду складено та оголошено 06 серпня 2024 року о 08 годині 20 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3