Справа № 743/884/24
Провадження №1-кп/743/63/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ріпки обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000105 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, розлученого, офіційно не працевлаштованого, військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, такого, що має на утриманні одну малолітню дитину, особою з інвалідністю, народним депутатом та депутатом органів місцевого самоврядування не є, засудженого вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2023 року за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України до штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор, обвинувачений, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Як встановлено статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Так постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2023 року у провадженні № 3/737/564/23, єдиний унікальний № 743/1024/23, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 1732, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Вказана постанова набрала законної сили 28 жовтня 2023 року.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, 03.01.2024 р. близько 11 години 00 хвилин рухався у селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, керуючи автомібілем ВАЗ 2101, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборна, де біля будинку № 1 був зупинений працівниками групи реагування патрульної поліції ВП № 2 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області. За вказаним фактом постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2024 року у провадженні № 3/743/188/24, єдиний унікальний № 743/253/24, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Вказана постанова набрала законної сили 11 березня 2024 року.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про постанову суду, якою він позбавлений права керування транспортними засобами, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч постанові суду 08.06.2024 р. о 10 годині 09 хвилин рухався по вул. Зоряна в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мопедом «Alpha», д.н.з. відсутній, де на перехресті вулиць Зоряна та Шевченка біля будинку № 224 був зупинений працівниками групи реагування патрульної поліції ВП №2 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

У подальшому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про постанову суду, якою він позбавлений права керування транспортними засобами, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч постанові суду 09.06.2024 р. близько 12 години 00 хвилин, рухався по вул. Шевченка в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, керуючи мопедом «Alpha», д.н.з. відсутній, де біля будинку № 286 був зупинений працівниками групи реагування патрульної поліції ВП № 2 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

Така систематичність керування ОСОБА_4 транспортними засобами свідчить про ухилення ним від виконання судового рішення, а саме постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 382 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю, та показав, що до початку війни, приблизно у 2018 2019 роках був зупинений працівниками поліції, керуючи транспортним засобом по вул. Пирогова у селищі Ріпки, після чого віддав дільничному офіцеру поліції водійське посвідчення і був позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік Ріпкинським районним судом Чернігівської області. Після того він посвідчення водія не має.

У подальшому він був обізнаний про те, що Куликівський районний суд Чернігівської області його позбавив права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Копія судового рішення отримана ним засобами поштового зв`язку.

Незважаючи на це, після нового року він керував транспортним засобом, їхав тверезий у лікарню. Потім влітку 2024 року близько 10-11 години обвинувачений їхав на мопеді, який взяв у знайомого, до магазину «Дарина» (назву вулиці не знає), що знаходиться біля місця його роботи. Недалеко від магазину його зупинили працівники поліції, мопед залишили на місці зупинки, а обвинуваченого доставили до лікарні. На наступний день чи через день обвинувачений у обідню пору доби поїхав з роботи до свого товариша тим же мопедом. У товариша трохи вжив алкогольних напоїв та поїхав від нього по вул. Шевченка по узбіччю, де його знову зупинили працівники поліції.

Усі рази працівники поліції писали на нього документи.

Також обвинувачений зазначив, що після цих подій також одного разу зупинявся працівниками поліції у с. Глиненка. Зауважив, що був тверезим і йому довелося їхати без права керування транспортним засобом, оскільки його батько, якому 70 років, сам би поїхати не зміг.

Крім того, обвинувачений повідомив, що за адресою реєстрації проживають його матір, батько та його донька, щодо якої він позбавлений батьківських прав. За цією адресою він з`являється щоденно та отримує усі повістки і копії рішень, що надходять йому з судових установ.

Про вчинене правопорушення шкодує, вживання алкогольних напоїв припинив через стан здоров`я, більше сідати за кермо не планує.

Показання обвинуваченого не суперечать фактичним обставинам справи, викладеним у формулюванні обвинувачення, які ним не оспорюються.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На виконання положень вказаної норми суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім частини письмових доказів та характеризуючих даних особи обвинуваченого, що узгоджено стороною захисту та обвинувачення, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин у провадженні та суд переконався у добровільності їх позиції. Судом роз`яснено неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні і обвинувачений своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину, усвідомив, на переконання суду, неприпустимість своєї поведінки та переконливо продемонстрував перед судом її засудження зі свого боку.

При призначенні покарання суд враховує досудову доповідь органу пробації, що надійшла до суду 20.09.2024 р. за вх. № 3844/24, згідно якої орган пробації дійшов висновку, що виправлення цієї особи можливе без обмеження або позбавлення волі.

З досудової доповіді органу пробації вбачається, що ризик вчинення повторного правопорушення орган пробації оцінює як середній, ризик небезпеки для суспільства як середній.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, за положеннями ст. 50 КК України метою покарання, крім кари, є виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про можливість застосування положень ст. 75 КК України у даному кримінальному провадженні суд враховує дані, що характеризують особу, який має обов`язок з утримання своєї малолітньої дитини, виявляє бажання покращити свій соціальний стан шляхом припинення вживання спиртних напоїв.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає такими, що заслуговують на увагу, висновки органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Надання можливості обвинуваченому виправитись у період іспитового строку відповідатиме меті покарання та сприятиме налаштуванню обвинуваченого на законослухняну поведінку.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування реального покарання, з огляду на що на підставі ст. 75 КК України останнього слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю документів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та обранню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Документи: компакт-диск з позначенням DWD-RW «VS» 4.7 GB з відеозаписом нагрудної камери та з відеореєстратора, на яких фіксувались події, що мали місце 03 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з особливостями, передбаченими статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1