Справа № 468/1191/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
Прокурор вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що за отримані від злочинної діяльності кошти могла бути придбана квартира по АДРЕСА_1 , тому вважає, що на вказане майно слід накласти арешт з метою його збереження для забезпечення спеціальної конфіскації.
Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
У клопотанні не вказані засоби зв`язку власника майна, щодо якого ставиться питання про арешт, крім того з наявних в клопотанні показань підозрюваного ОСОБА_4 зареєстрований власник квартири ОСОБА_5 проживає за межами України, натомість ст. 172 КПК України передбачає скорочені строки розгляду даної категорії клопотань та зобов`язує слідчого суддю розглянути таке клопотання не пізніше двох днів з дня його надходження, а інші способи повідомлення з врахуванням строків розгляду в даному випадку є неефективними. Тому його неприбуття відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного чи третіх осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна, серед іншого, допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість спеціальної конфіскації майна;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру кільком особам, в тому числі ОСОБА_4 , який не має офіційних доходів. Натомість при обшуці володіння, яким він користувався, була вилучена розписка ОСОБА_6 від 01.02.2024 року про отримання від ОСОБА_7 завдатку у розмірі 6000 доларів США за квартири, в тому числі, за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 з 29.06.2024 року на підставі договору дарування.
Відповідно до копії вказаного договору дарування від 29.06.2024 року від імені дарувальника діяв представник за довіреністю ОСОБА_6 .
Згідно з протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27.07.2024 року 02.06.2024 року ОСОБА_8 в телефонній розмові з ОСОБА_9 обговорювали те, скільки їм залишилось сплатити за придбання двох квартир.
З протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_5 є його рідною сестрою та з лютого 2022 року вона проживає за кордоном і зв`язку з нею він не має.
Комплекс вказаних фактів дає достатні підстави підозрювати те, що така квартира фактично могла бути придбана за рахунок коштів, отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, отже відповідно до ст. 96-2 КК України щодо такого майна може бути застосована спеціальна конфіскація.
Крім того дане кримінальне провадження стосується умисних кримінальних правопорушень, за які передбачене основне покарання у виді позбавлення волі, тому відповідно до ст. 96-1 КК України в даному кримінальному провадженні може бути застосована спеціальна конфіскація.
За такого, вказане в клопотанні майно має бути збережене до завершення кримінального провадження, тому на нього слід накласти арешт із забороною розпоряджатися та відчужувати його і такі обмеження гарантовано його збережуть.
Крім того, на даному етапі слідчому судді не надано відомостей, що вжиття таких заходів забезпечення є неспівмірними чи порушить баланс інтересів досудового слідства та власника чи володільця майна. Натомість відповідні передбачені ст. 170 КПК України заходи щодо арешту такого майна є такими, що ґрунтуються на законі, відповідають законній меті та інтересам суспільства та є необхідними для досягнення завдань, визначених ст. 2 КПК України.
У зв`язку з цим, клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з метою забезпечення її можливої спеціальної конфіскації.
Заборонити розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: