Справа № 291/1277/23
Провадження №1-кп/0274/433/24
Ухвала
29.10.2024 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі :
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
встановив:
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи наявністю визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.
Захисник ОСОБА_6 просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися. Належних доказів на підтвердження тих ризиків, які зазначив прокурор в клопотанні, стороною обвинувачення не надано. Судом досліджені всі письмові докази, допитані всі свідки у справі, обвинувачена має місцні соціальні зв`язки, раніше не судима, тому просить суд змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачена підтримала думку свого захисника.
Ст.331 КПК України визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішуючи вимоги за клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд виходив з того, що згідно ст.29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.
Судом враховано, що згідно ч.1, ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Також судом встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2024 щодо ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04.11.2024.
Досліджуючи доводи за клопотанням, суд дійшов висновку, що прокурором відповідно до приписів ст.177 КПК України, доведено, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, оскільки вона обвинувачується за вчинення особливо тяжкого злочину, чим перешкоджати встановленню істини у справі.
При вирішенні вимог за клопотанням судом враховано тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , суспільну небезпечність вчиненого. Можливе покарання, що може бути призначене у разі визнання винуватою, свідчить про те, що існує ризик її ухилення від суду.
Суд дійшов висновку, що в силу приписів ст.183 ч.1 КПК України прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Отже, висновок суду щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 ґрунтується не лише на підставі суворості можливого судового рішення у разі визнання її винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, а це зроблено з урахуванням низки відповідних фактів в сукупності, які підтверджують існування таких ризиків, та свідчать про такий їх ступінь, який вказує на відсутність підстав для незастосування запобіжного заходу обвинуваченій або застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене та з урахуванням того, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 закінчується, однак судове провадження не закінчено та потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченій необхідно продовжити, оскільки ризики, які були підставою для обрання заходів забезпечення кримінального провадження на даний час не відпали, є реальними і продовжують існувати.
Таким чином, наявні достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 392, 395 КПК України суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме по 27 грудня 2024 (включно), без визначення розміру застави.
Відмовити стороні захисту в задоволенні клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії даної ухвали.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3