Справа № 158/273/20
Провадження № 1-кп/0158/22/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці кримінальне провадження №0000809, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, 07.03.2019 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 20 грудня 2019 року близько 19 години, перебуваючи у с. Муравище Луцького (Ківерцівського) району Волинської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де, повторно, шляхом вийняття віконного скла у вікні біля вхідних дверей проник у вищевказаний будинок, в якому із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, та виразилось у тому, що він, будучи виявленим потерпілою ОСОБА_6 , вдарив чи штовхнув останню, від чого вона впала, після чого заволодів мобільним телефоном потерпілої марки «Nomi» білого кольору, в якому знаходилася сім карта НОМЕР_1 оператора «Vodafon», вартістю 400 гривень, та мобільним телефоном чорного кольору марки «Fly» без сім карти вартістю 300 гривень, які знаходились на обідньому столі в кухні даного будинку, а також грошовими коштами в сумі 504 гривні, які знаходились у гаманці потерпілої, який лежав під подушкою спальної кімнати даного будинку, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1204 гривні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не визнав та пояснив, що 20 грудня 2020 року близько 16 год. до нього прийшов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вони випивали. ОСОБА_8 пішов від нього десь через 2 години, а ОСОБА_7 після 23 год. Після цього він ліг спати. На наступний день вранці до нього приїхали працівники поліції, він вийшов на вулицю і вони сіли в службовий автомобіль та під`їхали до будинку потерпілої, де до нього підвели службову собаку. Після цього його забрали у відділення поліції. Щодо відбитків його пальців на віконній шибці будинку потерпілої нічого пояснити не зміг.

У зв`язку зі смертю потерпілої та неможливістю її допиту під час нового судового розгляду, судом задоволено клопотання прокурора про дослідження відеозапису допиту потерпілої ОСОБА_6 судом першої інстанції у судовому засіданні під час попереднього судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що ввечері у день події відпочивала у своїй кімнаті та раптом почула шарудіння у іншій кімнаті. Вона вийшла з кімнати та побачила чоловіка, який присів, та запитала у нього хто він такий, що тут робить і як потрапив до будинку, на що він відповів, що він її онук, хоча ні дітей, ні онуків у неї немає. Далі він її вдарив чи штовхнув, вона впала та втратила свідомість. Через деякий час вона прийшла до тями і відчула, що змерзла, загорнулась у лежачі килими та пролежала так до ранку. Змогла підвестися лише коли на вулиці стало світати. В будинку виявила відсутність гаманців, в яких було 504 гривні, двох мобільних телефонів, пляшки спирту та палки ковбаси. Вирішила піти до ОСОБА_4 миритися, оскільки вважала, що саме він вчинив даний злочин. Коли вийшла на вулицю, сусіди побачили на ній тілесні ушкодження, запитали що сталось, зателефонували її племіннику та в поліцію. Крім того, зазначила, що в подальшому впізнала свої телефони, які їй повернули працівники поліції.

Потерпілий ОСОБА_9 , який є племінником ОСОБА_6 та був залучений судом під час судового розгляду у зв`язку із смертю потерпілої, у судовому засіданні показав, що до нього зателефонувала сусідка його тітки ОСОБА_10 і повідомила, що його тітку побили. Коли він приїхав в с. Муравище вона перебувала у сусідів і вже була поліція. На обличчі тітки були синці. Йому тітка нічого не розповідала, спілкувалась з поліцією. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що вкінці грудня 2019 року вранці до неї додому прийшла її сусідка ОСОБА_6 , на обличчі якої був синець. Остання повідомила, що напередодні ввечері до неї хтось зайшов у хату, однак вона не впізнала цю особу. Сусідка розповіла, що вона перебувала в одній з кімнат та почула шурхіт на кухні, а коли вона вийшла у кухню, то побачила невідомого чоловіка, який її вдарив і після цього вона більше нічого не пам`ятала. Потерпіла хотіла піти до ОСОБА_12 , бо думала, що можливо це був він. Однак вона її не пустила та викликала поліцію. Також потерпіла повідомляла, що у неї вкрали два телефони та гроші.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що напередодні події ввечері близько 17-18 год. прийшов додому до обвинуваченого. Там також був ще ОСОБА_14 . Десь через годину він залишив будинок обвинуваченого.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21 грудня 2019 року потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 20.12.2019 близько до 19 години до її помешкання шляхом вийняття віконного скла проник ОСОБА_4 , завдав їй удар кулаком руки по обличчю та заволодів двома мобільними телефонами, грошовими коштами в сумі 500 грн. та пенсійним посвідченням (т. 1, а. с. 77).

Із рапорту від 21 грудня 2019 року слідує, що 21 грудня 2019 року о 09:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , 20 грудня 2019 року о 19 год. невідома особа чоловічої статті проникла до помешкання шляхом проникнення через вікно, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_15 та відкрито заволоділа двома мобільними телефонами та грошовими коштами в сумі 500 гривень. На місці події проведено огляд, фотографування, виявлено та вилучено сліди пальців рук, застосовувалась службова собака (т.1 , а. с. 78-79).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21 грудня 2019 року із фототаблицями до нього проведено огляд будинковолодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлені та відкопійовані на відрізки липкої стрічки сліди пальців рук на склі біля вхідних дверей будинку (т. 1, а. с. 80-86).

Згідно із актом про застосування службового собаки від 21 грудня 2019 року собака взяв слід від місця події (будинковолодіння ОСОБА_6 ) та привела до будинковолодіння АДРЕСА_1 (привела до підозрюваного) (т.1, а. с. 87).

Відповідно до висновків експертів від 21 грудня 2019 року №512 та від 31 січня 2020 року №21 за результатами проведення дактилоскопічної експертизи два сліди пальців рук та один слід папілярного узору руки, виявлені та вилучені в ході ОМП придатні для ідентифікації, залишені пальцем та долонною поверхнею руки особи, дактилоскопічна картка якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 (т.1, а. с. 89-96, 140-149).

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2020 року надано дозвіл на проведення обшуку в житлі та інших володіннях за місцем проживання ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.151).

Із протоколу проведення обшуку від 17 січня 2020 року слідує, що проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено чотири мобільні телефони, зокрема мобільний телефон марки білого кольору «Nomi» та мобільний телефон чорного кольору марки «Fly», а також металеву банку із надписом порох «Сокіл» із сипучою речовиною сірого кольору, зовні схожою на порох (т.1, а.с.152-155).

Ці ж дані також встановлені судом із відтворюваного в судовому засіданні відеозапису проведення обшуку від 17 січня 2020 року (т.1, а.с.150).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 17 січня 2020 року проведено огляд мобільних телефонів марки «Nomi» з сім-картою № НОМЕР_1 та марки «Fly» (т. 1, а.с. 156-162).

Із протоколів пред`явлення речей для впізнання з фототаблицями до них від 17 січня 2020 року слідує, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала викрадені у неї два мобільні телефони марки «Nomi» та марки «Fly», які були вилучені під час обшуку (т.1, а.с. 109-114).

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, є узгодженими між собою та не викликають у суду сумнівів, а відтак суд кладе їх в основу обвинувального вироку, та вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло (грабіж).

Невизнання обвинуваченим винуватості у вказаному кримінальному правопорушенні суд розцінює як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а його твердження про непричетність до його вчинення спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема виявленими на склі шибки вікна будинку потерпілої відбитками слідів пальців рук обвинуваченого; актом застосування службового собаки, відповідно до якого собака від помешкання потерпілої привів до помешкання обвинуваченого; протоколом обшуку, відповідно до якого на території домоволодіння, де проживав обвинувачений, були виявлені та вилучені викрадені у потерпілої мобільні телефони.

Разом з тим, суд не погоджується із проведеною прокурором після зміни обвинувачення кваліфікацією дій обвинуваченого за даним епізодом за ч. 3 ст. 187 КК України як здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з проникненням у житло (розбій), з огляду на наступне.

Так, на підтвердження вказаної кваліфікації прокурор посилається на те, що обвинувачений наніс потерпілій один удар кулаком руки по обличчю, внаслідок чого остання впала і втратила свідомість, що свідчить про застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано суду жодної медичної документації щодо огляду потерпілої після вчинення щодо неї кримінального правопорушення та виявлення на останній тілесних ушкоджень.

Крім того, під час допиту судом першої інстанції у судовому засіданні під час попереднього судового розгляду потерпіла повідомила, що невідомий чоловік її вдарив чи штовхнув, вона впала та втратила свідомість. Відтак, із її показань неможливо чітко встановити від чого остання втратила свідомість від удару чи поштовху, чи від падіння. Окрім того, у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення відсутня інформація про втрату потерпілою ОСОБА_6 свідомості.

У зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_6 суд позбавлений можливості під час нового судового розгляду допитати останню та чітко встановити обставини щодо отримання нею тілесних ушкоджень та втрати свідомості. А відтак, у суду відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б вказували на те, що до потерпілої було застосовано насильство, яке було небезпечним для її життя та здоров`я.

Крім того, суд звертає увагу, що обвинувальний акт було направлено до суду із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України. Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року обвинуваченого засуджено саме за вчинення кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд даного кримінального провадження триває з 2020 року, тобто понад 4 роки. За цей час кримінальне провадження тричі переглядалося судом апеляційної інстанції та двічі судом касаційної інстанції. Прокуратура звертаючись до судів із апеляційними та касаційними скаргами жодного разу не посилалась на неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України.

Лише після третього апеляційного розгляду та скасування вироку Львівським апеляційним судом прокуратурою, посилаючись на встановлення нових обставин, змінено обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що під час нового розгляду в суді першої інстанції жодних нових фактичних обставин встановлено не було. Всі обставини, на які посилається сторона обвинувачення у зміненому обвинуваченні, були відомі під час попереднього судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року не було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що 17 січня 2020 року близько 08 години за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2020 року проведено обшук, в ході якого у вищевказаному будинку, у кімнаті, де проживає останній, а саме у шафі радянського виробництва, було виявлено та вилучено металеву банку з маркуванням «Порох Мисливський Сокол», який відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи має здатність вибухового перетворення і є сумішшю вибухових речовин метальної дії промислового виробництва - нітроцелюлозний порох (одноосновний) та димний (чорний) порох, який ОСОБА_4 незаконно придбав, всупереч передбаченому законом порядку у невстановленому досудовим розслідуванням місці та осіб, та зберігав без відповідного дозволу у кімнаті, де проживає, будинку АДРЕСА_1 .

За вказаним епізодом дії обвинуваченого кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання вибухових речовин.

Вибухові речовини - це хімічні сполуки чи суміші, здатні під впливом зовнішнього імпульсу до самопоширення з великою швидкістю хімічної реакції із утворенням газоподібних продуктів та виділенням тепла. До них належать амоніти, амонали, тротил, вибухові напівпродукти утилізації - порохи тощо. Вибухові речовини як предмет зазначеного злочину, мають бути придатними до використання за цільовим призначенням, що з`ясовується при проведенні експертизи або за участю спеціаліста.

Склад даного кримінального правопорушення є формальним, тобто злочин є закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених вище дій. Незаконним придбанням вибухових речовин є умисні дії, пов`язані з їх набуттям (крім викрадення, привласнення, вимагання, заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) усупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунка, на відшкодування боргу тощо. Незаконним зберіганням є умисні дії особи, що полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу чи з простроченням його дії вибуховою речовиною, що перебуває не при собі, а в обраному нею місці.

Судом під час нового розгляду на виконання вказівок апеляційного суду допитано обвинуваченого та його матір, а також досліджено протокол обшуку житла обвинуваченого від 17 січня 2020 року.

Так, із протоколу обшуку житла від 17 січня 2020 року та відеозапису вказаного обшуку дійсно слідує, що в одній з кімнат будинку, а саме у шухляді шафи, виявлено та вилучено металеву банку із надписом порох «Сокіл» із сипучою речовиною сірого кольору, зовні схожою на порох (т.1, а.с.150 152-155).

Згідно із протоколом огляду місця події від 21 січня 2021 року за участі понятих та спеціаліста вибухотехніка проведено огляд вилученої сипучої речовини та відібрано контрольний зразок для проведення експертизи (т.1, а.с.119-122).

Відповідно до висновка експерта від 28 січня 2020 року №4.1-9/20 представлений на експертизу зразок речовини володіє здатністю до вибухового перетворення і є сумішшю вибухових речовин метальної дії промислового виробництва - нітроцелюлозний порох (одноосновний) та димний (чорний) порох (т.1, а.с.123-137).

Разом з тим, обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не визнав та пояснив, що на час проведення обшуку власником будинку була його баба, яка померла у березні 2020 року. Після її смерті цей будинок успадкувала його мама. Також зазначив, що переважно він проживав у м. Луцьку з дружиною. У будинку, де вилучили порох, він проживав приблизно 1 місяць до його затримання. Здебільшого він користувався іншою кімнатою, але інколи ночував і у кімнаті, де знайшли порох. Йому невідомо чий це порох. Він ніколи не звертав увагу на ту шафу. В тій шафі клали речі його дядько та баба, його речей там не було. Крім того, вказував, що його батько був мисливцем і проживав у тому будинку 20 років тому. Також його дядько був мисливцем, мав рушницю і дозвіл на полювання. ОСОБА_16 теж проживав у цьому будинку і помер на початку 2018 року.

Свідок ОСОБА_17 , яка є матір`ю обвинуваченого, у судовому засіданні показала, що під час обшуку в її будинку було знайдено порох у старій ржавій металевій банці та два телефони у сараї. На момент проведення обшуку у будинку проживало троє людей: вона, син ОСОБА_18 та її мати ОСОБА_19 Неоніла ОСОБА_20 , яка померла у березні 2020 року. Всі жили у кімнаті, в якій було знайдено порох, бо вона була єдиною кімнатою у будинку, яка опалювалась. Шафою, у шухляді якої знайшли порох, ніхто не користувався, лише її мати зверху зберігала одяг, а шухляди взагалі ніхто не відкривав та не використовував. Раніше цією кімнатою також користувався її рідний брат ОСОБА_21 , який помер на початку 2018 року. Брат був мисливцем, мав зареєстровану зброю, однак перед смертю її продав. Зазначила, що вилучений порох їй не належить та припустила, що цей порох міг належати її брату. Раніше у її будинку теж був обшук, однак тоді нічого не знайшли, але вона не пам`ятає чи тоді перевіряли шухляди у вказаній шафі.

Згідно із п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 року в справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року в справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17, від 27 березня 2024 року в справі №730/717/21).

Дослідивши всі надані стороною обвинувачення докази, суд вважає недоведеною поза розумним сумнівом вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки в судовому засіданні обвинуваченим заперечувався факт придбання та зберігання ним пороху. Крім того, під час допиту у суді мати обвинуваченого повідомила, що у кімнаті, в якій було знайдено банку із порохом, проживало троє людей, а шафою, у шухляді якої знайшли порох, ніхто не користувався, лише її мати зверху зберігала одяг. Також вона вказувала, що раніше цією кімнатою також користувався її рідний брат, який був мисливцем, та припустила, що цей порох міг належати йому. Жодних доказів на спростування показань вказаного свідка стороною обвинувачення не надано.

Також суду не надано будь-яких доказів на підтвердження вини обвинуваченого, окрім того, що в одній з кімнат за місцем проживання обвинуваченого виявлено металеву банку з порохом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, версія сторони обвинувачення, що саме обвинувачений ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав вибухові речовини є сумнівною, не підтвердженою достатніми, належними та допустимими доказами, що є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та особи з інвалідністю.

Беручи до уваги вищезазначені обставини, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, вину у вчиненому не визнав та не розкаявся, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічних експертиз, в розмірі 2512,16 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись статями 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання 21 грудня 2019 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічних експертиз, у розмірі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 16 копійок.

Речові докази:

- DVD-R диск із відеозаписом обшуку від 17 січня 2020 року - залишити при матеріалах кримінального провадження.

- порох у металевій банці, який зберігається у камері схову речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області - знищити;

- мобільні телефони марки «Nomi» та «Fly» з однією сім-картою, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, протягом тридцяти днів з дня з дня отримання ним копії вироку.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1