У Х В А Л А

15.08.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0002006, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

03.06.2024 приблизно о 09 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем "MITSUBISHI LANCER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Р-04» сполученням «Біла Церква-Фастів», в напрямку м. Біла Церква, поблизу повороту на с. Терезине, Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3(б) ПДР України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.3(д) ПДР України, в якому зазначено: «Водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 10.1 ПДР України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 14.2 (в) ПДР України, відповідно до якого «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані» не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, під час маневру обгін здійснив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW 5251», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по своїй смузі руху в напрямку м. Фастів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «BMW 5251», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних переломів кісток лицьового черепу та переломів 7-9 ребер зліва. Дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1, 2.3 (б),(д), 14.2 (в) ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, зважаючи на те, що він вчинив необережний нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину в інкримінованому йому необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдані збитки та примирився з ним. Повідомив, що йому зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України у якому вказує на те, що повністю примирився із обвинуваченим, який відшкодував йому заподіяну шкоду, тому він не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру. Зазначив, що йому зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Прокурор висловився про доцільність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання захисника обвинуваченого та потерпілої, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція частини 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинив вперше, що підтверджується даними вимоги ГУ НП України в Київській області СЕД-13361 від 17.06.2024.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

У постанові Верховного Суду 715/2106/20 від 05.10.2021 викладена позиція про те, що під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого. З огляду на положення ст. 46 КК та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення. Виходячи з наведених нормативних положень, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК), під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

У судовому засіданні потерпілий підтвердив факт примирення (прощення) з обвинуваченим.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілого, який в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначив, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У відповідності до ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання про речові докази.

Відповідно до висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 342/1560/20 примирення винного з потерпілим (ст. 46 КК) є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Також судом ураховується висновок Великої Палати Верховного Судуу постанові від 17.06.2020 у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні від 24.06.2024 № СЕ-19/111-24/33670-ІТ в розмірі 3029.12 грн, від 17.07.2024 № СЕ-19/111-24/38873-ІТ в розмірі 3 786.40 грн, від 18.07.2024 СЕ-19/111-24/38872-ІТ в розмірі 4 543.68 грн, а всього 11 359.20 грн.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази:

автомобіль "MITSUBISHI LANCER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до розписки від 30.07.2024 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , після набрання ухвалою законної сили, вважати повернутим власнику.

автомобіль «BMW 5251», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до розписки від 30.07.2024 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання ухвалою законної сили, вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів, що підтверджені документально в розмірі 11 359.20 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 20 копійок).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_7