УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання ДУ "Житомирська виправна колонія (№4)» про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: 05.03.2018 Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. 186 ч.2, 75, 104, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Засудженого 12.08.2019 Славутицьким міським судом Київської області за ст. ст. 185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.12.2019 вирок суду від 12.08.2019 залишено без змін.

Початок строку 12.10.2021

Кінець строку 12.12.2025

в с т а н о в и в :

Адміністрація ДУ "Житомирська виправна колонія (№4)» звернулася з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ стосовно засудженого ОСОБА_3 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі, подання установи підтримує.

Прокурор подання підтримав.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 12.08.2019 ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив 1 епізод крадіжки 20.04.2018 на суму 388 грн.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 - 1762 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП. За таких обставин вчинене засудженим діяння на даний час відноситься до адміністративного правопорушення та не може вважатися кримінально караним. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

При цьому, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2018 ОСОБА_3 засуджений за ст. 186 ч.2 КК України, який є кримінально караними діянням та підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» - задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 а, ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання призначеного за вироком Славутицького міського суду Київської області від 12.08.2019 за ст. 185 ч.2 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчинених ним діянь, за якими особу засуджено.

Вважати ОСОБА_3 , таким, що засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2018 за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації. Вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.03.2018 підлягає самостійному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженій у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1