Справа № 463/9596/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/710/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження №0000420 від 13.04.2022 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суд м. Львова від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Личаківського районного суд м. Львова від 31 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (в редакції, яка діяла на час скоєного), та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з відбуття покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому зараховано з часу вступу вироку в законну силу. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначений цим вироком зарахувати строк тримання під вартою, застосований ухвалами Личаківського районного суду міста Львова від 18.10.2023, 06.03.2024 та 19.04.2024 до вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання щодо арешту майна.

Цивільний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 179 465 грн, та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн, а всього 279 465 грн (двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень).

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), узгодивши план та роз приділивши ролі, згідно яких 10 квітня 2022 року приблизно о 16 год. 45 хв. невстановлена слідством особа перебуваючи у невстановленому місці, шляхом телефонного дзвінка з номеру НОМЕР_3 , представившись працівником служби безпеки АТ КБ «Приват Банк», увійшовши в довіру ОСОБА_10 , під приводом виявлення несанкціонованих спроб списання грошових коштів з її банківських карт, із використанням електронно - обчислювальної техніки обманним шляхом, переконали потерпілу про необхідність перерахування коштів через додаток Privat 24 на власний фінансовий мобільний номер телефону НОМЕР_4 в розмірі 3 645 грн, які в подальшому за допомогою системи «SmartMoney» були списані з номеру потерпілої, та про необхідність перерахування її коштів на ніби то спеціальні рахунки для збереження коштів від несанкціонованих спроб списання коштів, а фактично на банківську картку АТ «Приват Банк» № НОМЕР_5 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_11 , у розмірі 136 800 грн., та АТ Таскомбанк № НОМЕР_6 , відкритої на ім`я ОСОБА_12 у розмірі 29 400 грн. Після чого, ОСОБА_6 реалізовуючи злочинний умисел заздалегідь узгоджений із невстановленою слідством особою, перебуваючи за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет ТОВ Воля Кабель з IP-адреси НОМЕР_7 за допомогою мобільного телефону марки «OnePlus», на якому встановлені онлайн додатки Privat 24 та Izibank, здійснюючи контроль за фінансовими операціями по зарахуванні грошових коштів на банківські карти АТ «Приват Банк» № НОМЕР_5 та АТ Таскомбанк № НОМЕР_6 , які йому не належать, однак перебували в його користуванні, переконавшись, що кошти надійшли на вказані картки, за допомогою банкоматів розташованих на території м. Львова зняв переведені грошові кошти потерпілої в сумі 169 845 грн. в заволоділи ними шляхом шахрайства, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 значної шкоди.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суд м. Львова від 31 травня 2024 року скасувати; звільнити його від відбування покарання з випробуванням або повернути справу на новий розгляд у суд першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що вирок суду є не справедливим.

Просить врахувати те, що він тяжко хворий на хворобу ОСОБА_13 та потребує негайного стаціонарного лікування, погано себе почуває та потребує допомоги. Звертає увагу, що у нього на отриманні є неповнолітня дитина та дружина, а також батько похилого віку який потребує догляду.

На вказану апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 подала заперечення, в яких просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 є необґрунтованою, не містить чіткого переліку підстав, які дозволяють оскаржити рішення суду першої інстанції. А вирок Личаківського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року є законним, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення вироку в повному обсязі та об`єктивно дослідив всі обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого які апеляційні вимоги підтримали та позицію прокурора та представника потерпілої - ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Пом`якшуючих та обтяжуючих обставин відповідальності судом не встановлено. Також судом не враховано пом`якшуючу обставину визнання вини та щире каяття, оскільки насправді обвинувачений винуватість у скоєному повністю не визнав, він також не розкрив всі обставини скоєного, в тому числі не надав показання про змову у скоєнні злочину з невстановленою слідством особою.

Крім того судом враховано що, в результаті вчинення злочину ОСОБА_6 та невстановленими особами, потерпіла ОСОБА_10 змушена приймати участь в проведенні правових заходів щодо розслідування кримінального провадження, спілкуватися з працівниками правоохоронних органів, що щоразу приводить її до нервового стресу. Також, позивач змушена спілкуватися з працівникам банку з приводу погашення кредитних коштів та відсотків за використання кредитних кошти, якими незаконно заволодів відповідач, що також пригнічує позивача. Спілкування з правоохоронцями та працівниками банку щоразу нагадує їй про негативні події та обсяг проблематизації подальшого життя пов?язаний з цими подіями.

Наслідки кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченим, обумовили порушення психоемоційної сфер існування особистості для потерпілої та її неповнолітніх дітей, перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, вплинули на її загальний стан здоров?я.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_6 судиться вперше, має на утриманні неповнолітню особу, характеризується посередньо, має ряд захворювань. Разом з тим, він скоїв тяжкий злочин групою осіб, при цьому використав одну із схем шахрайства із залученням електронно-обчислювальної техніки та банківської системи і яка останнім часом часто застосовується злодіями та потребує узгоджених дій і кмітливості, та наявності чужих карток, які дають можливість бути не ідентифікованим під час отримання коштів. При цьому у обвинуваченого вилучено значна кількість чужих банківських карток, він у власному телефоні мав значну кількість додатків, які дають можливість онлайн переказувати кошти. Всі ці обставини дають суду підстави вважати, що обвинувачений у цьому злочинному ремеслі є «профі» і це вказує на підвищену небезпеку скоєного та його особи.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується із висновком про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у межах санкції статті. Жодних підстав для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання, про що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, матеріали даного кримінального провадження не містять.

Суд погоджується із обґрунтуваннями потерпілої заподіяної моральної шкоди та визначенням його розміру, оскільки дійсно внаслідок скоєного кримінального правопорушення і заволодіння всіма грошовими коштами, в тому числі кредитними, вона та її неповнолітні діти залишилися без засобів існування, внаслідок чого істотно змінився її сталий спосіб життя,вона та її неповнолітні діти зазнали душевних страждання, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо заволодіння коштами.

Таким чином апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Личаківського районного суд м. Львова від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення., а особою, яка утримується під вартою - з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3