ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Справа №607/8141/24 Провадження №1-кп/607/1389/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000090 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Арсеньєво Нанайського району Хабаровського краю РФ, громадянина України, з вищою освітою, безробітного, неодруженого, зареєстрованого по в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.297 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, обвинувачений ОСОБА_3 із 2016 року проживав у житловій квартирі АДРЕСА_3 зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка протягом останнього часу погано себе почувала і стан здоров`я її погіршувався.

Приблизно о 22:00 год. 11 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 зайшов до приміщення кімнати, де на ліжку лежала ОСОБА_5 , щоб її погодувати, де помітив, що остання не подає ознак життя, після чого в обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на вчинення глуму над тілом ОСОБА_5 , реалізовуючи який він, усвідомлюючи, що в таких випадках необхідно сповіщати про смерть людини відповідні державні органи, зневажаючи на моральні засади суспільства в частині поваги до померлих і їх право на поховання, не повідомив правоохоронним органам, медичним працівникам та рідним про настання смерті ОСОБА_5 , помив свою матір та переодягнув у чистий одяг і 14 лютого 2024 року близько 20:00 год. поклав труп ОСОБА_5 у дорожню валізу, яку обмотав чорними поліетиленовими пакетами за допомогою липкої стрічки типу скотч та шляхом волочіння переніс його з приміщення квартири до парку «Сопільче» в м.Тернополі, де залишив до моменту її виявлення малолітніми особами.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення, про що щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.297 КК України -наруга над тілом померлої.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його вік, який, до вчинення даного кримінального правопорушення, раніше судимим не був, по місцю проживання негативно не характеризується, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, загалом позитивних даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, за вищенаведеного, досягнення мети покарання для ОСОБА_3 можливе без реального ним його відбування.

Речові докази у кримінальному провадженні, що знаходиться в УЛМТЗ ГУНП в Тернопільській області (квитанція №015522), - слід знищити, скасувавши накладений на них ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2024 року арешт.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні, що знаходиться в УЛМТЗ ГУНП в Тернопільській області (квитанція №015522), - знищити, скасувавши накладений на них ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2024 року арешт.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1