Справа № 352/2627/24
Провадження № 1-кп/352/288/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

розглянувши в місті Івано-Франківську в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2024 року за № 50000105

відносно ОСОБА_2 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, освіта середня, не одружений, неодноразово судимий, останній раз 14 листопада 2023 року вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за частиною другою статті 389 КК України до покарання у вигляді арешту на 2 місяці 15 днів; ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 квітня 2024 року невідбуту частину покарання замінено на громадські роботи на строк 240 годин

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 389 Кримінального кодексу України ( далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини

07 жовтня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000105 від 17 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 389 КК України.

В обвинувальному акті міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, в якому зазначено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності

До обвинувального акта долучено заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яка складена за участю захисника ОСОБА_3 , в якій обвинувачений зазначає, що беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження згідно статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, згодний на розгляд обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні,

У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до частини другої статті 382 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В зв`язку із викладеним, обвинувальний акт розглянутий в порядку, передбаченому статтями 381,382 Кримінального процесуального кодексу України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які не оспорюються учасниками судового провадження та підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 389 КК України не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_2 та кваліфікує його дії за частиною другою статті 389 КК України за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт

2.Органом досудового слідства встановлені обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження обставини та судом визнане доведеним формулювання обвинувачення в тому, що

ОСОБА_2 , будучи засудженим, ухилився від відбування покарання за наступних обставин.

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 389 КК України та призначено покарання в виді арешту строком на 2 місяці 15 днів.

Ухвалою Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 року засудженому ОСОБА_2 замінено невідбуту частину покарання за вищевказаним вироком на більш м`яке покарання громадські роботи на строк 240 годин.

ОСОБА_2 , перебуваючи на території Загвіздянської територіально громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи наслідки ухилення від призначеного покарання у вигляді громадських робіт, умисно, в період часу з 18 липня 2024 року по 01 жовтня 2024 року, ухилився від відбування призначеного йому покарання у виді 240 годин громадських робіт, для виконання яких його в установленому законодавством порядку було направлено до Загвіздянської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, внаслідок чого із призначеного йому покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, відпрацював тільки 38 годин, а від відбування покарання у виді 202 годин громадських робіт ухилився

Таким чином, ОСОБА_2 будучи засудженим, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 389 КК України за ознаками умисного ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

3.Щодо призначення покарання

Відповідно до частини другої статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі статтею 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за статтею 389 КК України, офіційно непрацевлаштований та не одружений на утриманні неповнолітніх дітей не має.

В обвинувальному акті вказано що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_2 , є його щире каяття. Суд вважає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджується щире каяття ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Вказані висновки узгоджуються із послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 199/6365/19.

Однак, окрім визнання ОСОБА_2 своєї вини, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про його конкретні дії, спрямовані на виправлення ситуації, зокрема припинення протиправної поведінки та усунення її наслідків.

Також Суд враховує в якості обставини, яка обтяжує покарання, рецидив кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні конкретного виду покарання суд враховує, що санкцією частини другої статті 389 КК України передбачені такі альтернативні види покарання, як пробаційний нагляд або обмеження волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за статтею 389 КК України, офіційно непрацевлаштований, Суд вважає, що призначення покарання у вигляді найбільш м`якого виду покарання, а саме пробаційного нагляду, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання Суд враховує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні і Суду не надані докази того, що ОСОБА_2 відноситься до будь-якої з категорій громадян, зазначених в статті 61 Кримінального кодексу України, до яких обмеження волі не застосовується

При обранні конкретного розміру обраного покарання суд враховує що раніше ОСОБА_2 не призначався такий вид покарання, а тому достатнім для досягнення мети, передбаченої статтями 50,65 КК України, буде призначення покарання ОСОБА_2 в мінімальному розмірі для такого виду покарання, а саме 1 рік обмеження волі.

Відповідно до частини першої статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З врахуванням того, що ОСОБА_2 станом на час розгляду справи не відбув покарання у виді 240 годин громадських, покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 квітня 2024 року заміненого на громадські роботи на строк 240 годин

4.Щодо речових доказів і документів

В ході досудового розслідування стороною обвинувачення долучено завірені копії матеріалів особової справи відносно засудженого ОСОБА_2 .

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Враховуючи викладене, завірені копії матеріалів особової справи підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

5.Щодо процесуальних витрат

Згідно обвинувального акта, витрати на залучення експерта відсутні.

Інформацію щодо наявності будь-яких інших процесуальних витрат сторонами кримінального провадження також не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1( один) рік.

Згідно зі статтями 71, 72 Кримінального кодексу України 71, 72 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково в кількості 160 годин, що відповідає 20 дням обмеження волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2023 року, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 квітня 2024 року заміненого на громадські роботи на строк 240 годин, і призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 1 ( одного ) року 20 (двадцяти) днів обмеження волі.

Речовий доказ - завірені копії матеріалів особової справи відносно засудженого ОСОБА_2 залишити в матеріалах кримінального провадження

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381,382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_4