Справа №-613/1003/24 Провадження №-1-кп/613/144/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000177 від 30.03.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженьця м. Богодухова, Харківської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 29 березня 2024 року, о 16.20 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення громадської безпеки, шляхом завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху та інші дії, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон «Nomi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з встановленою сім-карткою мобільного оператора «ВФ Україна» « НОМЕР_3 », здійснив дзвінок на телефон довіри Служби безпеки України « НОМЕР_4 », та усвідомлюючи неправдивість висловлюваної голосової інформації, достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити, є неправдивою та порушить громадську безпеку, повідомив оператору телефону довіри Служби безпеки України про нібито підготовку вибуху на нафтопереробному підприємстві - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , та про замінування Київського метрополітену, тобто об`єктів міського електротранспорту, у тому числі, метрополітену, а також нафтової промисловості, які відносяться до об`єктів критичної інфраструктури відповідно до ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021 №1882-ІХ та Переліку секторів критичної інфраструктури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури» і таким чином висловив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку до вибухів та інших дій, що загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

В подальшому при перевірці інформації, викладеної в телефонному повідомленні ОСОБА_4 , зазначена інформація об`єктивного підтвердження не знайшла.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 29.03.2024 зателефонував на гарячу лінію Служби Безпеки України та повідомив, що заміноване метро в Києві, не зазначаючи конкретних станцій, а також про підготовку вибухів на Богодухівській нафтобазі. При цьому він розумів, що така інформація не відповідає дійсності і що він вчиняє кримінальне правопорушення. Телефонував з власного кнопкового телефону, який придбав завчасно.

Також зазначив, що зовсім не відчуває каяття за скоєне, оскільки такими діями він виражає свій протест проти політики держави, з якою він категорично не згоден, вважає дії керівництва України незаконними, та в цілому він бажає відмовитись від громадянства України, хоче проживати в РФ та відмовляється воювати проти неї.

Також зазначив, що має намір продовжувати злочинну діяльність, та навіть вже зробив це. Так 08.08.2024 він знову телефонував на гарячу лінію СБУ та хотів повідомити про можливі провокації з їх же боку, а також дзвонив в поліцію з аналогічною заявою. З цього приводу його доставили у відділ поліції та відібрали пояснення, чи було порушено кримінальне провадження за цим фактом йому невідомо. Також він не виключає диверсійних дій зі свого боку у майбутньому.

Вважав, що йому слід призначити покарання, передбачене законом за ч.2 ст.259 КК України.

Беручи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , той факт, що обвинувачений не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, суд з урахуванням положень ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 259 КК України завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху та інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, на критично важливих об`єктах інфраструктури.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, на обліку в Центрі Зайнятості не перебуває. Перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як рядовий запасу з 13.12.2006, хоча сам цей факт заперечує та стверджує, що є непридатним до служби за станом здоров`я та був списаний одразу після закінчення навчання. За місцем проживання характеризується нейтрально, скарг на його поведінку від жителів села не надходило, компрометуючі матеріали відсутні.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У періоди часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до висновку, викладеного у досудовій доповіді, ризик вчинення повторного правопорушення є середнім, ризик небезпеки для суспільства також є середнім. У випадку призначення судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, орган пробації вважає за доцільне покласти на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений одразу визнав свою вину, після зізнання у вчиненні кримінального правопорушення не змінював своєї позиції, повідомляв правдиву та достовірну інформацію, добровільно брав участь у слідчих діях, отже активно сприяв проведенню досудового розслідування.

Водночас, визнання вини та правдива розповідь про обставини скоєного правопорушення не свідчать про щире каяття обвинуваченого, оскільки останній не піддавав критичній оцінці свою протиправну поведінку, не висловлював жалю з приводу скоєного, а навпаки зазначив про наміри продовжувати протиправну діяльність.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про строк та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого та мотиви, якими він керувався при вчиненні злочину, той факт, що вчинений ним злочин відноситься до злочинів проти громадської безпеки, а сам обвинувачений заявив про наміри продовжувати протиправну діяльність, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Водночас суд враховує положення ст.65 КК України, ч.2 ст.50 КК України, зважає на висновок досудової доповіді, на відсутність обставин, що обтяжують покарання, той факт, що ОСОБА_4 раніше не судимий і вважає, що покарання у виді реального позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням покарання, що призначається, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту в залі суду та зарахувати у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту взяття його під варту в залі суду, тобто з 06.09.2024 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України і призначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту взяття ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту взяття його під варту в залі суду, тобто з 06.09.2024 року по день набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день перебування під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Речові докази:

- мобільний телефон Nomi, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з SIM картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», передані до кімнати зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 08.04.2024;

- електронний носій «DVD-R» диск з написом реєстр. №7878/Харківський МРВ з копією аудіозапису дзвінків ОСОБА_4 на телефон довіри СБУ, електронний носій «CD-R» диск з написом GD-24- 08771/кі від 24.04.24 з інформацією ПрАТ «ВФ Україна» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя