ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2882/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою Громадської організації «НОН-СТОП»

В С Т А Н О В И В:

07.10.2024 року на електронну пошту Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга Громадської організації «НОН-СТОП»

З прохальної частини скарги вбачається, що заявник просить провести перевірку та вжити заходів щодо проведення перевірок стосовно службових осіб низки державних органів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 09.10.2024 скарга була передана до провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

За результатами вивчення матеріалів скарги слідчий суддя встановив, що скарга не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.

Згідно з положеннями частини 3 статі 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема його Главою 26.

Зокрема, об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий, дізнавач або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено частиною 1 статті 303 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що заявник не оскаржує рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які передбачені ч.1 ст. 303 КПК України.

Водночас з прохальної частини скарги вбачається, що заявник просить провести перевірку та вжити заходів щодо проведення перевірок стосовно службових осіб низки державних органів.

Разом з тим зі змісту скарги неможливо визначити процесуальний статус заявника, в чому полягає суть оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності.

Обов`язок доведення свого процесуального статусу лежить на особі, що звертається до суду з відповідною скаргою.

При цьому, виходячи з принципу диспозитивності та змагальності кримінального процесу, на виконання вимог ст.ст.7 ч.1 п.15, 19, 22, 26 КПК України, саме особа, що звертається до суду зі скаргою, має підтвердити слідчому судді саме на стадії відкриття провадження за скаргою те, що у такої особи наявний відповідний процесуальний статус учасника кримінального провадження, який надає право на звернення до слідчого судді з відповідною скаргою, оскільки саме на цій стадії перевіряється право особи на звернення до слідчого судді, дотримання строків звернення до суду, підсудність та предметність скарги, після чого постановлюється ухвала про відкриття провадження у справі за такою скаргою.

Крім того, в скарзі заявником зазначено, що вона подана в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, ст. 12 ЗУ «Про звернення громадян» визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про судоустрій і статус суддів", "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження", "Про адміністративну процедуру".

Зміст скарги свідчить, що за своєю суттю вона не є скаргою в порядку статті 303 КПК України, а її вимоги зводяться до винесення рішення про проведення перевірок та вжиття заходів щодо проведення перевірок, що не є процесуальною дією в розумінні 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Слідчий суддя в порядку статей 303-307 КПК України не наділений повноваженнями ухвалювати рішення, про прийняття яких порушується питання у даній скарзі.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на вищенаведене, перевіривши матеріали поданої скарги слідчий суддя дійшов висновку, що її вимоги не можуть бути предметом судового розгляду, прийняття такої скарги до розгляду буде суперечити завданням і загальним засадам кримінального провадження та унеможливить постановлення законного і обґрунтованого рішення, у зв`язку із чим у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою Громадської організації «НОН-СТОП»- відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1