Справа № 144/988/24
Провадження № 1-кп/144/90/24
У Х В А Л А

30.07.2024 смт Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесенему до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 20.04.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салівка, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У Теплицькому районному суді Вінницької області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

30.07.2024 прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого строком на 60 днів, в обгрунтування якого зазначено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та не відпали, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть їм запобігти та забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У той же день захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту автомобіля «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , на який ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2024 накладено арешт у справі № 127/13578/24 у рамках кримінального провадження № 0000359, мотивуючи тим, що на даний час відпала потреба в арешті транспортного засобу, який не має відношення до кримінальної справи.

Прокурор у судовому засіданні підтримав своє клопотання про продовження строку тримання під вартою з підстав наведених у ньому, натомість заперечував проти задоволення клопотання захисника про скасування арешту автомобіля, який є речовим доказом у справі.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого, з огляду на наявність ризиків, зокрема, незаконного впливу на свідків, які не допитані судом, а також у зв`язку з тим, що не знайдено знаряддя вчинення злочину (пістолет), яке невідомо як може бути використано обвинуваченим, а також заперечував проти задоволення клопотання захисника про арешт майна, на якому ОСОБА_6 перевозив зброю.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання про скасування арешту автомобіля, однак заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт, посилаючись, зокрема, на відсутність наведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Власник автомобіля ОСОБА_8 підтримала клопотання адвоката ОСОБА_7 , просила скасувати арешт автомобіля, який їй він потрібен для використання за призначенням, натомість на уточнююче запитання представника потерпілого вказала, що не має права керування транспортними засобами.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши зміст зазначених клопотань, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні клопотань сторін кримінального провадження, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», відповідно до якого автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 17.06.2024 стосовно ОСОБА_6 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15.08.2024.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , судом враховано суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином проти життя особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що у сукупністю з поведінкою обвинуваченого до затримання свідчить про те, що під загрозою застосування суворої міри покарання останній може здійснити спробу переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас на думку суду досі зберігається ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, які не допитані безпосередньо судом у межах даного кримінального провадження.

Стан здоров`я та вік обвинуваченого дозволяє утримувати його під вартою, доказів протилежного до суду не надано.

Розгляд кримінального провадження до закінчення строку продовженого запобіжного заходу завершити неможливо з об`єктивних причин.

Обставини, які б свідчили про те, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики, зокрема, щодо незаконного впливу на свідків, переховування від суду зменшилися або відпали - відсутні, тому підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, з урахуванням тяжкості злочину та даних про особу обвинуваченого, на більш м`який у вигляді домашнього арешту суд не вбачає, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти вказаним вище ризикам і забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Надані стороною захисту докази в їх сукупності суд вважає недостатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а наведені доводи неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні спростувати та мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Водночас судом враховано відсутність посилань сторони захисту на докази щодо офіційного працевлаштування обвинуваченого, стійких і тривалих трудових відносин, наявності у нього сім`ї, перебування у шлюбі, стабільного джерела доходів тощо, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків.

Разом із тим суд зауважує, що надані захисником обвинуваченого копії свідоцтв про народження дітей, в яких ОСОБА_6 зазначений батьком, не свідчать про їх перебування на утриманні обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, із метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд вважає, що наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтованими, а клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про скасування арешту майна суд зазначає наступне.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2024 у справі № 127/13578/24 у рамках кримінального провадження № 0000359 накладено арешт на автомобіль «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 з метою збереження речових доказів.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є прерогативою апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Завданнями кримінального провадження є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, підлягає вирішенню судом при ухваленні вироку.

Підстав вважати, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано у суду відсутні.

За таких обставин, беручи до уваги, що вказаний автомобіль відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2024 є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правові підстави арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності та його відповідність завданням кримінального провадження, позицію сторони обвинувачення, суд вважає, що відсутні процесуальні підстави для скасування арешту транспортного засобу на даній стадії судового провадження, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7, 9, 100, 174, 177, 178, 183, 194, 331, 371, 372, 392, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 днів, а саме до 27 вересня 2024 року (включно).

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту автомобіля «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її оголошення, обвинуваченим - у цей же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Оголошення повного тексту ухвали о 09 годині 00 хвилин 01.08.2024.

Суддя