КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/8524/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/6459/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23 серпня 2024 рокувідмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 22 жовтня 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

2. Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.

3. Не виїзджати за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4. Утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 .

ЗвільненоОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Дорученовиконання ухвали СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, для чого негайно направленоїї копію для здійснення відповідного контролю за підозрюваним.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23 серпня 2024 року та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор посилається на те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, а також для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризикам переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею суду першої інстанції при ухваленні рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не в повній мірі враховано наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.08.2024 року підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зокрема, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 , не будучи ізольованим від суспільства, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, про що свідчить те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Знаючи про міру покарання, яка йому загрожує, останній може ухилитись від слідства та суду.

Тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його вини в суді, вимагає більш суворої оцінки ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний не має місця роботи або навчання, не одружений, не має дітей або інших осіб на утриманні, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б утримати підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_7 , користуючись воєнним станом у країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України.

Також прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання потерпілого та свідків.

Прокурор посилається на те, що на даний час з потерпілим та свідками проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а з урахуванням обставин вчинення злочину, підозрюваний зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Зазначає, що про можливість незаконного впливу на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні свідчить насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також факт надходження погроз на мобільний телефон потерпілого з невідомого номеру телефону, про що долучено відповідні докази.

Крім того, ОСОБА_7 вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим наявний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не взявши до уваги вищезазначені факти, слідчий суддя щодо підозрюваного обрав запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу ВП № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000984 від 21.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 21.08.2024 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Український кінний клуб «Родео» за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Горенка, вул. Приозерна, буд. 16, в якому здійснюється діяльність з організування відпочинку та розваг, тобто, знаходячись у громадському місці, з хуліганських мотивів, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилися в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, безпричинно, з хуліганських спонукань, діставши правою рукою з нагрудної чоловічої сумки предмет, зовні схожий на пістолет, здійснив 5 пострілів у бік потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внаслідок пострілів ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення, забійної рани 2/3 частини стегна з наявністю стороннього тіла (гумова куля), поверхнева забійна рана лівого стегна, садна лобної ділянки, забої голови, забоїв та саден тулуба та шиї.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

21 серпня 2024 року о 19 год. 49 хв. ОСОБА_7 затримано працівниками поліції відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області в порядку ст. 208 КПК України.

22.08.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

23.08.2024 року слідчий СВ відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В обґрунтування вимог даного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, повністю обґрунтована і підтверджується доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Вказував, що у ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на показання потерпілого та свідка або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід враховуватинаступне.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб від 24 лютого 2022 року, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час.

ОСОБА_7 , користуючись воєнним станом у країні має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України.

Також, підозрюваний не одружений, осіб, що знаходяться у нього на утриманні, не має, не працевлаштований, тобто в останнього фактично відсутні міцні соціальні зв`язки, які могли б його утримати від переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_7 може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілого та свідків, зможе незаконно впливати на них. На даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а з урахуванням обставин вчинення злочину, підозрюваний зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Крім того, ОСОБА_7 вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим наявний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні зазначено, що з огляду на викладене ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюванимпередбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків. Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Слідчий вказує, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, стане причиною переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23 серпня 2024 рокувідмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 22 жовтня 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1. Прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

2. Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.

3. Не виїзджати за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4. Утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 .

ЗвільненоОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Дорученовиконання ухвали СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, для чого негайно направленоїї копію для здійснення відповідного контролю за підозрюваним.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Слідчий суддя вірно вказав в ухвалі про те, що з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Слід зазначити, що виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, оскільки доведеність вини підозрюваного ОСОБА_7 потребує перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Таким чином, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Вирішуючи питання про доцільність застосування тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.

В ухвалі слідчим суддею зазначено, що прокурором доведена наявність ризику впливу на потерпілого, що передбачено п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором додано скріншоти з погрозами на адресу потерпілого. Стороною захисту та підозрюваним в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження обґрунтування відсутності даного ризику.

Разом із тим, надаючи оцінку наявності вказаним у клопотанні ризикам, слідчий суддя врахував, що слідчим у клопотанні не зазначено, а прокурором в судовому засіданні не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, такого ступеню, які виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, слідчим суддею обґрунтовано зазначено про те, що прокурором не доведено ризикувчинення підозрюваним іншогокримінальногоправопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому вінпідозрюється, обвинувачується.

На переконання колегії суддів, правильним є висновок слідчого судді щодо відсутності необхідності обмеження права ОСОБА_7 на свободу застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні, оскільки припущення прокурора щодо можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового слідства або незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні не є визначальними для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, враховано мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_7 , а також обставини у відповідності до вимог ст.178 КПК України, що характеризують підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, вчиняє суспільно корисні дії із захисту Вітчизни.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, такого, як особисте зобов`язання, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та який, з урахуванням усіх обставин справи, буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, необхідно враховувати вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено колегією суддів, ні в самому клопотанні слідчого, ні прокурором в судовому засіданні, не було наведено переконливих та достатніх підстав для підтвердження необхідності застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Зокрема, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень про наявність у підозрюваного наміру вчинитиінше кримінальне правопорушення або переховуватись від слідства чи суду у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання узгоджується з матеріалами справи та відповідає законній меті застосування запобіжного заходу.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, при цьому, застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 22 жовтня 2024 року, - без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23 серпня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4