ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2985/24 Головуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1872/24 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без обвинуваченої ОСОБА_8 , з участю її захисника ОСОБА_9 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме обвинуваченої ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 06 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянку України, з середньою технічною освітою, не працюючу, розлучену, зареєстровану та фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму 23 11 2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, -

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.308 КК України з призначенням покарання:

за ч.2 ст.307 КК України - у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

за ч.1 ст.308 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом приєднання покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 11 2023 остаточно призначено обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Крім того, вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньотехнічною освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України з призначенням покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з дня їх фактичного затримання, а саме з 29 03 2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишено раніше обраний - у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до ст.ст.100, 126 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 з 19 04 2023 року, перебуваючи на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю, що здійснювалось ТОВ «Аксіма Медикал», відділення якого знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Грушевського, 50, та отримуючи у її рамках наркотичні засоби - метадон, 28 07 2023 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 02 1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 02 1995 року, Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27 03 2012 року, діючи з умислом на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні ТОВ «Медичний Центр «Гармонія», що розташоване за адресою: м.Дніпро, просп.Слобожанський, 37, шляхом обману, що виразився в укритті факту перебування на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю в ТОВ «Аксіома Медикал», та отримання у її рамках наркотичного засобу - метадону, з метою подальшого незаконного отримання наркотичних засобів, стала на клінічне спостереження в ТОВ «Медичний Центр «Гармонія», що розташоване за адресою: м.Дніпро, просп.Слобожанський, 37.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, цього ж дня та 07 08 2023, 17 08 2023, 31 08 2023, 14 09 2023, 24 09 2023, 06 10 2023, 11 10 2023, 21 10 2023, 01 11 2023, 16 11 2023, 26 11 2023, 08 12 2023, 18 12 2023, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в ТОВ «Медичний Центр «Гармонія», що розташоване за адресою: м.Дніпро, просп.Слобожанський, 37, шляхом шахрайства, отримала наркотичний засіб - метадон, загальною кількістю 540 таблеток.

Крім цього, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 07 12 2023 року, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, у ОСОБА_8 , яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.308 КК України, та ОСОБА_7 , виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 07 12 2023 року, за невстановлених досудовим слідством обставин, ОСОБА_8 вступила у злочинну змову зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи спільний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу - метадону, незаконно, всупереч вимогам статей 7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місце, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбали наркотичний засіб - метадон, який відповідно до Списку №1 Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 05 2000 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу групи, направленого на незаконний збут наркотичного засобу - метадону, 07 12 2024 року о 09:54 ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 перебували на відкритій ділянці місцевості, що розташована поблизу буд. АДРЕСА_4 , де незаконно зберігали при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зустрілися із ОСОБА_10 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу.

Далі ОСОБА_7 , діючи в інтересах групи осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву та з метою наживи, перебуваючи у вищевказаному місці, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 гривень.

В подальшому приблизно о 10:00 ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному місці, передав ОСОБА_10 3 (три) таблетки наркотичного засобу - метадон.

Таким чином, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, за 300 гривень продали ОСОБА_10 , тобто незаконно збули, наркотичний засіб - метадон, масою, в перерахунку на масу таблеток - 0,0670 грам.

Крім цього, 22 12 2023 року близько 16:30 ОСОБА_8 , діючи в інтересах групи осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел групи на збут наркотичного засобу - метадону, перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_5 , зберігала при собі наркотичний засіб - метадон, маючи прямий умисел на його незаконний збут.

Перебуваючи у вищевказаному місці, ОСОБА_8 , зустрілася із ОСОБА_11 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу. Далі ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_11 зайшли до першого під`їзду буд. АДРЕСА_5 та піднялися по сходах.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи в інтересах групи осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, перебуваючи у вищевказаному місці, отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 300 гривень після чого передала йому блістер з 3 (трьома) таблетками наркотичного засобу - метадон.

Таким чином, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, за 300 гривень продали ОСОБА_11 , тобто незаконно збули, наркотичний засіб - метадон, масою, в перерахунку на масу таблеток, - 0,0646 грам.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.308 КК України, а саме заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства, та за ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.308 КК України.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити більш м`яке покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що він не оспорює фактичні обставини справи, але вважає, що вказаний вирок є занадто суворим та не відповідає тяжкості вчинених ним дій.

Зазначає, що судом першої інстанції не були враховані його тяжкі хвороби, які є життєво небезпечними. Просить взяти до уваги, що призначене покарання унеможливлює повне лікування в умовах ізоляції від суспільства.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не приділено належної уваги обставинам, які пом`якшують покарання, тому просить звернути на це увагу при прийнятті рішення судом апеляційної інстанції.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду брав участь за допомогою відеоконференції. Останній підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Крім того, в судовому засідання брала участь захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 . Так як ні вона, ні її підзахисна вирок суду першої інстанції не оскаржували, то ОСОБА_9 прохала залишити вирішення питання про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 на розсуд суду. При цьому зазначила, що судом першої інстанції йому було призначене мінімальне покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Разом з цим напередодні судового засідання обвинувачена ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу та просила її не задовольняти. Зазначила, що вона згодна з уваленим вироком та готова відбувати призначене покарання. ОСОБА_8 на участі в судовому засіданні не наполягала, в своєму клопотання прохала надіслати їй копію рішення, ухваленого за результатами розгляду апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого щодо пом`якшення йому покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі №682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу ОСОБА_7 , який не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від канобіноїдів з 2019 року, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, хворіє рядом захворювань.

Крім того, судом першої інстанції враховано обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття у скоєному.

При цьому обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України встановлено не було.

Навівши зазначені обставини суд визначив обвинуваченому реальний строк покарання в межах санкцій статті.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання є мінімальним серед передбачених санкцією інкримінованої йому статті.

Тому колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим.

Надаючи оцінку твердженню обвинуваченого щодо необхідності врахування таких пом`якшуючих обставин як щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, колегія суддів констатує, що як вбачається з оскаржуваного рішення, таку обставину, як щире каяття вже було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання та визнано такою, що його пом`якшує.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 певних хронічних захворювань, на думку колегії суддів не є такими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим умисного кримінального правопорушення та не можуть слугувати безумовними підставами для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, враховуючи, що призначене покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої обвинуваченому статті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обвинувачений позбавлений можливості отримувати необхідне лікування в умовах установи виконання покарання. Не надано також апелянтом і доказів неможливості, у зв`язку із хронічними захворюваннями, його перебування в умовах СІЗО чи установи виконання покарань.

До того ж, колегія суддів констатує, що під час перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора будь-яких письмових заяв про порушення його права шляхом ненадання йому медичної допомоги матеріали справи не містять.

Усі інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані судом першої інстанції, на підставі чого зроблено обґрунтований висновок про те, що саме такий вид покарання, як реальне позбавлення волі, у даному випадку буде дієвим для досягнення такої мети як виправлення обвинуваченого.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року).

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни високу і призначення обвинуваченому більш м`якого покарання з наведених апелянтом мотивів, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 06 2024 року по справі щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст.307, ч.1 ст.308 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України, -залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4