Справа № 487/7440/24
Провадження № 1-кс/487/4629/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 26.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 26.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060, звернувся 26.08.2024 до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене в ході огляду місця події по вул. Верхній в м. Миколаєві, а саме: автомобіль марки «Daewoo» модель Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу на бланку серії НОМЕР_2 зареєстрований 24.04.2021 на праві власності за ОСОБА_4 ; мопед марки «Suzuki» модель «Let`s 2», номер шасі № НОМЕР_3 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи до суду було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002060 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.08.2024 року приблизно о 21.40 год, у м. Миколаєві, по вул. Верхній, в районі будинку 40, сталася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів), за участю автомобіля марки «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (співробітник поліції інспектор сектору протидії домашнього насильства МРУП ГУНП в Миколаївській області), та мопеду «Suzuki», під керуванням ОСОБА_6 . В результаті ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

25.08.2024 в період з 23 год. 20 хв. до 00 год. 50 хв. проведено огляд місця події ділянки автодороги по АДРЕСА_1 , під час якого, крім іншого майна, тимчасово вилучено: автомобіль марки «Daewoo» модель Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу на бланку серії НОМЕР_2 зареєстрований 24.04.2021 на праві власності за ОСОБА_4 ; мопед марки «Suzuki» модель «Let`s 2», номер шасі № НОМЕР_3 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення судових експертиз, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Постановою слідчого від 26.08.2024 вищевказане майно визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Daewoo» модель Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу на бланку серії НОМЕР_2 зареєстрований 24.04.2021 на праві власності за ОСОБА_4 ; мопед марки «Suzuki» модель «Let`s 2», номер шасі № НОМЕР_3 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1