Справа № 146/1029/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. смт.Томашпіль

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника сектору пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль клопотання в.о. начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого 05 грудня 2022 року Томашпільським районним судом Вінницької області, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі в силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком на 2 (два) роки у зв`язку з усуненням законом караності діяння за яке він був засуджений,-

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання в.о. начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 05 грудня 2022 року Томашпільським районним судом Вінницької області, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі в силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком на 2 (два) роки у зв`язку з усуненням законом караності діяння за яке він був засуджений у відповідність до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09 серпня 2024 року.

В судовому засіданні виконуючий обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Рудь Р клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у задоволенні даного клопотання не заперечувала.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак надала до суду заяву в якій просить подане клопотання розглядати без його участі дане клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Заслухавши пояснення виконуючого обов`язки начальника Тульчинського районного сектору № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, думку прокурора, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_6 . дослідивши матеріали клопотання та матеріали справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Як вбачається з вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09 серпня 2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковиний мінімум доходів громадян , це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,5 грн ( 2481 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240,5 х2=2481 грн.

Згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року, сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_8 становить 611 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_6 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України , Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 від призначеного покарання згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року в справі №146/1029/22 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 15:00 год. 22 жовтня 2024 року

Суддя: ОСОБА_1