Справа № 352/1376/19
Провадження № 1-кп/352/16/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000211 від 03.06.2019, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої і жительки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженої, на час вчинення злочину працюючої в ательє з пошиття військового одягу ( АДРЕСА_2 ), зараз непрацюючої, раніше не судимої, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, зокрема, в умисному невиконанні рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співвласниками житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 . Прохід та проїзд до вказаного житлового будинку та земельної ділянки здійснюється через земельну ділянку обвинуваченої ОСОБА_3 як суміжного землекористувача. Остання чинила перешкоди ОСОБА_6 у доступі до його господарства.

Заочним рішенням від 19 червня 2013 року, яке набрало законної сили 16 липня 2013 року, Тисменицький районний суд Івано-Франківської області частково задоволив позов ОСОБА_6 , зобов`язав ОСОБА_3 не чинити перешкод останньому в проході/проїзді до будинку АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного рішення Тисменицький районний суд Івано-Франківської області 31 липня 2013 року видав виконавчий лист № 352/386/13-ц, який ОСОБА_6 звернув до виконання. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа відкрите відділом державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції.

Під час примусового виконання судового рішення обвинувачена для створення видимості виконання рішення зобов`язалася не чинити перешкод ОСОБА_6 та дозволила прохід/проїзд до його земельної ділянки і будинку. У зв`язку з цим головний державний виконавець Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 склав акт від 17.01.2014 щодо виконання ОСОБА_3 рішення Тисменицького районного суду від 19.06.2013, яке полягало в усуненні перешкод ОСОБА_6 у проході/проїзді до будинку АДРЕСА_1 .

Однак, починаючи з 20 січня 2014 року, обвинувачена продовжувала свої умисні дії, які полягали у чиненні перешкод потерпілорму ОСОБА_6 у доступі до його господарства. Незважаючи на вжиття державним виконавцем усіх передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на забезпечення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, обвинувачена, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність судового рішення, яким її зобов`язано не чинити перешкод потерпілому в проході/проїзді до будинку АДРЕСА_1 , з метою невиконання судового рішення зачинила вхідні ворота, на які встановила металевий ланцюг та навісний замок, і таким чином у період з 20 січня 2014 до цього часу перешкоджає у вільному проїзді потерпілого ОСОБА_6 до його господарства.

Тобто обвинувачена умисно не виконує судове рішення, що порушує один з основних принципів судочинства, яким є обов`язковість судових рішень, її дії мають систематичний триваючий характер.

Обвинувачена 15.07.2024 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження щодо неї, яке вона та захисник підтримали у судовому засіданні, посилаючись на те, що після вручення обвинуваченій підозри 26.06.2019 вона перестала чинити потерпілому перешкоди. Тому минув п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Обвинувачена підтвердила, що наслідки закриття кримінального провадження їй зрозумілі.

Заслухавши думку прокурора, який погодився з обґрунтованістю заявленого клопотання та не заперечував щодо його задоволення, суд приходить до висновку про закриття кримінального провадження, виходячи з таких підстав.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) пять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) пятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності є обовязковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Суд установив, що обвинувачена вчинила нетяжкий злочин. Після повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, що мало місце 26.06.2019, обвинувачена припинила свої протиправні дії, переставши чинити потерпілому перешкоди у доступі до його господарства, що останній підтвердив у судовому засіданні.

На цей час минув встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Протягом вказаного строку обвинувачена не вчинила нового злочину та не ухилялася від досудового слідства і суду.

Тому наявні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у звязку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене суд закриває кримінальне провадження та звільняє обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, керуючись ст. 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 України, та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Івано-Франківського апеляційного суду подається протягом семи днів з дня її оголошення через Тисменицький районний суд.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ

Повна ухвала складена 16.07.2024.