Єдиний унікальний номер 205/3500/24
Провадження № 1-кп/205/ 754/24
У Х В А Л А

15 липня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000169 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючий середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зі слів одружений на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зі слів маючий доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

06.09.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 285 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; відповідно до ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

26.09.2017 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 7 місяців за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2016 - до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі; звільнився 09.07.2019 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 14 днів;

15.11.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік; відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2017, до відбуття - 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

02.12.2020 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком від 15.11.2019, до відбуття - З роки 1 місяць позбавлення волі;

20.02.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду від 15.11.2019, до відбуття - 1 рік 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.02.2023 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України -,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 у якому прокурор вказав, що на його думку наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, з родиною не проживає, тобто не має стійких соціальних факторів, які б могли його утримати від ризику переховування від органу суду. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено виключне покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років. Також зазначив, що обвинувачений може намагатися незаконно впливати на потерпілу за для зміни нею показів у суді з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони є раніше знайомими особами, підтримували близькі стосунки та її показання значною мірою обґрунтовують обвинувачення. ОСОБА_5 неодноразово судимий за злочини проти власності, останній раз 02.12.2020 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на З роки; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком від 15.11.2019, до відбуття - 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Таким чином, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити нові кримінальні правопорушення, у тому числі з корисливих мотивів.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання посилаючи на обставини викладені у клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Суд, вважає доведеними зазначені ризики, передбачені п.п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на наступне.

Суд, вважає що, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду, адже він не має достатніх соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей та інших осіб на утриманні, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має.

Також, суд вважає, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки останні на теперішній час ще не допитані в судовому засіданні. Потерпіла була допитана в судовому засіданні, проте може виникнути потреба в повторному її допиті. Незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні може здійснюватися, зокрема, шляхом їх залякування, адже обвинуваченому відомо місце проживання останніх.

Крім того, суд вважає обґрунтованим та доведеним ризик вчинення ОСОБА_5 інших злочинів, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останній неодноразово був засуджений за вчинення різних злочинів, в тому числі й корисливих, що обумовлює ризик продовження ним злочинної діяльності і вчинення інших кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 є виправданим.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків, раніше судимий, тяжкість покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, ризику переховування від суду та ризику вчинення ним інших злочинів.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 12 вересня 2024 року включно.

На ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1