СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/320/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2018 року за №0001692 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 1 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001692 від 11.07.2018 ОСОБА_3 інкриміновано перевищення влади та службових повноважень, що супроводжувалось такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчиненому групою осіб без попередньої змови, незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови, складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Починаючи з 2006 року Україна почала вести переговори з відповідними структурами Європейського Союзу з наміром стати спочатку асоційованим членом цієї організації, а потім її повноправним учасником.

Відповідно до досягнутих домовленостей Угода про асоціацію України з Європейським Союзом мала бути підписана 28-29.11.2013 у місті Вільнюсі (Литва) під час саміту глав країн-членів Європейського Союзу.

Однак, 21.11.2013 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 905-р, яким було призупинено процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

У відповідь на вказане рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, громадяни України, починаючи із 21.11.2013 у місті Києві на ОСОБА_8 розпочали проведення безстрокових мирних заходів протесту проти цього рішення у формі зборів, мітингів, походів і демонстрацій на підтримку європейського вектору зовнішньої політики України, мета яких суперечила інтересам вищого керівництва країни.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - ГУМВС України в м. Києві) від 14.11.2012 №622 о/с, ОСОБА_3 призначений на посаду міліціонера відділення №1 взводу №1 оперативної роти №4 полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). Наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.05.2013 №389 о/с ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання - сержант міліції.

Згідно пункту 4 «Працівники» розділу ІV Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик основних посад працівників МВС України, затвердженого наказом МВС України від 24.03.2006 за №301, міліціонервиконує роботу, пов`язану з охороною громадського порядку та забезпеченням громадської безпеки, профiлактикою правопорушень, охороною майна всiх форм власностi тощо. При виконаннi службових обов`язкiв дотримується законностi, захищає права i свободи громадян незалежно вiд їх соцiального статусу, расової та нацiональної належностi, громадянства, релiгiйних переконань, статi, полiтичних та iнших переконань. У межах своїх можливостей вживає заходiв щодо негайного надання медичної та iншої допомоги особам, якi постраждали вiд правопорушень та нещасних випадкiв, взятим пiд варту, неповнолiтнiм, якi залишилися без опiки, тощо. Зберiгає табельну вогнепальну зброю та спецiальнi засоби, досконало володiє ними та застосовує їх згiдно iз чинним законодавством. Має право застосовувати до правопорушникiв заходи фiзичного впливу, спецiальнi засоби та зброю у випадках i порядку, передбачених чинним законодавством України. Повинен знати основи Конституцiї України; закони, постанови, розпорядження, укази, накази, статути, що регламентують органiзацiю дiяльностi стройових пiдроздiлiв МВС України; основи правознавства; правовi пiдстави та тактичнi прийоми застосування фiзичного впливу та спецiальних засобiв пiд час затримання громадян i застосування до них заходiв примусу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Статтею 20 Закону передбачено, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам.

Відповідно до Положення про підрозділ міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», затвердженого наказом МВС України 18.05.2004 №529, цей підрозділ є високомобільним спеціальним підрозділом, створеним для забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій із затримання озброєних злочинців, ліквідації аварій, стихійних лих, а також здійснення фізичної охорони службових осіб.

Підрозділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС України, а також вказаним вище Положенням. Свою діяльність здійснює в межах повноважень, відповідно до принципів законності, гуманізму, гласності, поваги прав людини.

Підрозділ є самостійним структурним підрозділом міліції громадської безпеки головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальникам ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а організаційно-методичне забезпечення його роботи здійснюється тільки їх заступниками - начальниками міліції громадської безпеки.

З метою виконання покладених на них завдань та при проведенні спеціальних операцій працівники підрозділу мають право застосовувати вогнепальну зброю, у тому числі снайперську, спеціальні засоби та заходи фізичного впливу, у випадках, які передбачені статтями 12 - 15 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.1991 №49 «Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку в Українській РСР».

Підрозділ очолює командир, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом Міністра внутрішніх справ України.

Виконання службових обов`язків особовий склад підрозділу здійснює в спеціальному обмундируванні, екіпірованому знаками розрізнення та символікою «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка є єдиною для всіх регіонів України.

На підрозділ зокрема, покладається:

- охорона прав і законних інтересів громадян від злочинних посягань та інших антигромадських дій;

- забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних та спеціальних заходів;

- здійснення заходів щодо попередження, припинення та локалізації групових порушень громадського порядку, масових безпорядків, пов`язаних з цим інших протиправних дій, виявлення та затримання причетних до них осіб.

Відповідно до примітки ст. 364 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011), службовими особами у статтях 364, 365, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді міліціонера відділення №1 взводу №1 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», був працівником високомобільного спеціального підрозділу міліції, представником державного органу виконавчої влади, а отже, службовою особою та, згідно вимог ст. ст. 3, 5, 20 Закону, ст. 19 Конституції України, повинен був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Статтею 13 Закону передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків.

Згідно ст. 14 Закону, працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку.

Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції.

Забороняється застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю до жінок з явними ознаками вагітності, осіб похилого віку або з вираженими ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними групового нападу, що загрожує життю і здоров`ю людей, працівників міліції, або збройного нападу чи збройного опору.

У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків, і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує надання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк.

Перевищення повноважень щодо застосування сили, у тому числі спеціальних засобів і зброї, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом із тим, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді міліціонера відділення №1 взводу №1 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення злочину.

Так, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою начальником ГУМВС України в місті Києві, заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, начальником управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, командиром ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира полку - начальником штабу ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти № 1 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром оперативної роти №3 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти №4 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром роти спеціального призначення ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, за пособництва голови Київської міської державної адміністрації (матеріли відносно яких виділено в окреме провадження), які організували та забезпечили незаконне перешкоджання проведенню зборів громадян, невстановленими співробітниками ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно, з перевищенням службових повноважень, із застосуванням насильства, погроз його застосування, застосуванням спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також шляхом застосування до присутніх осіб болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості 132 громадянам, та у результаті чого близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Окрім того, у період з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві співробітниками ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», із застосуванням заходів фізичного впливу, затримано 35 учасників мирної акції протесту, 34 з яких у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, 1 - до Печерського райуправління міліції.

Так, близько 04 год. 20 хв. 30.11.2013, ОСОБА_3 , перебуваючи разом із міліціонером відділення №2 взводу №3 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_4 біля Стели Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_9 , внаслідок застосування невстановленими співробітниками МОП «ІНФОРМАЦІЯ_1» фізичної сили та спеціальних засобів перебуває у напівзігнутому положенні на гранітному покритті у підніжжя Стели біля шеренги правоохоронців, обличчям в бік вулиці Інститутської, та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчинив і не міг вчинити будь-яких правопорушень та протидіяти законним вимогам працівників міліції, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, вдвох підбігли до ОСОБА_9 , взяли потерпілого по під руки з двох сторін, силою загнули обидві руки ОСОБА_9 за його спину, та одразу повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. У подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля («автозаку») поклали ОСОБА_9 на тротуар обличчям до землі і наказали потерпілому лежати, тим самим вчинивши дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

Через декілька хвилин невстановлені правоохоронці підняли потерпілого з тротуару, завели до «автозаку», де помістили ОСОБА_9 у спеціально обладнану камеру.

У подальшому, близько 05 год. 45 хв. 30.11.2013 ОСОБА_9 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту був доставлений в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Також, в Україні гарантується та захищається державою право громадян на свободу мирних зібрань. Держава зобов`язана забезпечити його ефективну реалізацію.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об`єднання.

Відповідно до статті 11 Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань та на свободу об`єднання з іншими, включаючи право створювати профспілки і вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення прав на свободу зібрань та об`єднання не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19.10.1973 №2148-VIII, також визнається право на мирні збори. Згідно з положеннями вказаної статті, користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 39 Конституції України у державі встановлено реєстраційний, а не дозвільний порядок проведення зборів, походів, мітингів і демонстрацій, а їх проведення може бути обмежене лише за рішенням суду та виключно у випадках, безпосередньо визначених Конституцію України. Тимчасові обмеження права громадян на мирні збори можуть встановлюватися лише в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до статті 15 Конституції України суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно із статтею 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

В свою чергу, з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від Народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян відповідно до ч. 1 ст. 39 Конституції України надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.

Зокрема, головою правління Всеукраїнської громадської організації «Коаліція Учасників Помаранчевої Революції» ОСОБА_10 26.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації було направлено повідомлення про проведення з 00 год. 00 хв. 27.11.2013 безстрокового мирного зібрання громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке було зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за №40248.

Починаючи з 21.11.2013 громадяни, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

Незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення мітингів, мирного зібрання на території Майдану Незалежності в м. Києві, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою начальником ГУМВС України в місті Києві, заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, начальником управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, командиром ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира полку - начальником штабу ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти № 1 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром оперативної роти №3 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти № 4 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром роти спеціального призначення ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, за пособництва голови Київської міської державної адміністрації (матеріли відносно яких виділено в окреме провадження), які організували та забезпечили незаконне перешкоджання проведенню зборів громадян, невстановленими співробітниками ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно, з перевищенням службових повноважень, із застосуванням насильства, погроз його застосування, застосуванням спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також шляхом застосування до присутніх осіб болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості 132 громадянам, та у результаті чого близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Водночас, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді міліціонера відділення №1 взводу №1 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, вчинив дії, які виразилися у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів.

Так, близько 04 год. 20 хв. 30.11.2013, ОСОБА_3 , перебуваючи разом із міліціонером відділення №2 взводу №3 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_4 біля Стели Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_9 , внаслідок застосування невстановленими співробітниками МОП «ІНФОРМАЦІЯ_1» фізичної сили та спеціальних засобів перебуває у напівзігнутому положенні на гранітному покритті у підніжжя Стели біля шеренги правоохоронців, обличчям в бік вулиці Інститутської, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного перешкоджання проведенню зборів, мітингів, та бажаючи їх настання, вдвох підбігли до ОСОБА_9 , взяли потерпілого по під руки з двох сторін, силою загнули обидві руки ОСОБА_9 за його спину, та одразу повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві. У подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля («автозаку») поклали ОСОБА_9 на тротуар обличчям до землі і наказали потерпілому лежати.

Незаконними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчиненими групою осіб, унеможливлено подальшу участь ОСОБА_9 у мирному зібранні на Майдані Незалежності та порушено його конституційне право збиратися мирно, без зброї і проводити збори та мітинги.

Також, згідно п. 3.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 04.10.2013 №950 (далі - Інструкція), при вчиненні адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (далі - ОВС) складають протокол про адміністративне правопорушення.

Пунктом 3.15. Інструкції передбачено, щодо протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи).

Згідно п. 3.17 Інструкції, протокол та матеріали про адміністративне правопорушення протягом доби надаються посадовій особі, уповноваженій розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Додатком 1 до п. 3.17 Інструкції з оформлення документів в системі МВС України, затвердженої Наказом МВС України від 27.07.2012 №650, передбачено, що рапорт - це письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання.Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа.

У відповідності до примітки до ст. 358 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011), під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, у відповідності до примітки до ст. 358 КК України, рапорт працівника ОВС про затримання громадянина за вчинення адміністративного правопорушення є офіційним документом, тобто документом, що містить зафіксовану на паперовому носії інформацію, яка підтверджує певні події, що спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, і яка може бути використана як доказ у правозастосовній діяльності.

Разом із тим, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді міліціонера відділення №1 взводу №1 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи службовою особою, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи.

Так, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою начальником ГУМВС України в місті Києві, заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, начальником управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві, командиром ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира полку - начальником штабу ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти № 1 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром оперативної роти №3 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, заступником командира оперативної роти №4 ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, командиром роти спеціального призначення ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, за пособництва голови Київської міської державної адміністрації (матеріли відносно яких виділено в окреме провадження), які організували та забезпечили незаконне перешкоджання проведенню зборів громадян, невстановленими співробітниками ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та військовослужбовцями ВВ МВС України незаконно, з перевищенням службових повноважень, із застосуванням насильства, погроз його застосування, застосуванням спеціальних засобів, зокрема кийків «ПР» та «Томфа», а також шляхом застосування до присутніх осіб болісних і таких, що ображають особисту гідність дій, спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості 132 громадянам, та у результаті чого близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Окрім того, у період з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв. 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві співробітниками ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», із застосуванням заходів фізичного впливу, затримано 35 учасників мирної акції протесту, 34 з яких у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, 1 - до Печерського райуправління міліції.

Так, близько 04 год. 20 хв. 30.11.2013, ОСОБА_3 , перебуваючи разом із міліціонером відділення №2 взводу №3 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_4 біля Стели Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві та помітивши як один з учасників мирної акції протесту - ОСОБА_9 , внаслідок застосування невстановленими співробітниками МОП «ІНФОРМАЦІЯ_1» фізичної сили та спеціальних засобів перебуває у напівзігнутому положенні на гранітному покритті у підніжжя Стели біля шеренги правоохоронців, обличчям в бік вулиці Інститутської, та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчинив і не міг вчинити будь-яких правопорушень та протидіяти законним вимогам працівників міліції, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, вдвох підбігли до ОСОБА_9 , взяли потерпілого по під руки з двох сторін, силою загнули обидві руки ОСОБА_9 за його спину, та одразу повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. У подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля («автозаку») поклали ОСОБА_9 на тротуар обличчям до землі і наказали потерпілому лежати, тим самим вчинивши дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

Через декілька хвилин невстановлені правоохоронці підняли потерпілого з тротуару, завели до «автозаку», де помістили ОСОБА_9 у спеціально обладнану камеру.

У подальшому, близько 05 год. 45 хв. 30.11.2013 ОСОБА_9 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту був доставлений в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, 30.11.2013, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за усною вказівкою одного із невстановлених керівників ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_3 прибув в приміщення Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 , де з метою узаконення своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_9 , а також для штучного створення доказів ніби-то вчинення останнім 30.11.2013 адміністративних правопорушень, власноручно склав, підписав і надав невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи - два рапорти від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за вчинення дрібного хуліганства та за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме про ніби-то вчинення ОСОБА_9 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві протиправних дій відносно працівників Київської міської державної адміністрації та невиконання ним законних вимог працівників міліції.

Після чого, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою - оперуповноваженим сектору карного розшуку третього відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 , у період з 06 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. 30.11.2013, у приміщенні Шевченківського райуправління міліції за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, на підставі, серед іншого, й згаданих рапортів ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_9 складено протокол серії КИ №0155984 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст. 173 КУпАП, протокол серії НОМЕР_3 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та протокол серії НОМЕР_4 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Надалі, вказані протоколи разом із іншими матеріалами надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Так, за наслідками розгляду справи №761/32206/13-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_3 від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за ст. 185 КУпАП), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 02.12.2013, протокол серії КИ №0155984 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для дооформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

У подальшому, цей протокол разом із клопотанням в.о. прокурора Шевченківського району міста Києва від 06.03.2014 про звільнення ОСОБА_9 від адміністративної відповідальності та іншими матеріалами (у тому числі, й рапортом ОСОБА_3 від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за ніби-то невиконання ним законних вимог працівників міліції) повторно надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За результатами розгляду справи №761/6860/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_3 від 30.11.2013), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 18.03.2014 провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Окрім того, за наслідками розгляду справи №761/32157/13-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідного рапорту ОСОБА_3 від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_9 за ст. 173 КУпАП), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 02.12.2013, протокол серії КИ №0155985 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та інші матеріали повернуто начальнику Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві для дооформлення та виконання вимог ст. 256 КУпАП.

Надалі, міліціонер відділення №1 взводу №1 оперативної роти №4 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_1», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_3 з метою узаконення своїх протиправних дій щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві, безпідставного затримання ОСОБА_9 , а також для штучного створення доказів ніби-то вчинення останнім 30.11.2013 протиправних дій, передбачених ст. 173 КУпАП, на прохання невстановлених працівників органів внутрішніх справ, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, власноручно склав, підписав і надав невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдивий офіційний документ - додатковий рапорт (без зазначення дати його складання) про затримання ОСОБА_9 за вчинення дрібного хуліганства, до якого вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме, про ніби-то вчинення ОСОБА_9 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві хуліганських дій відносно працівників КМДА під час проведення робіт з монтажу новорічної ялинки.

Після чого, начальником сектору дільничних інспекторів міліції першого відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_13 , у невстановлений час та у невстановленому місці, на підставі, серед іншого, й додаткового рапорту ОСОБА_3 (без зазначення дати його складання), відносно ОСОБА_9 складено протокол серії НОМЕР_5 (без зазначення дати складання) про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП.

У подальшому, вказаний протокол разом із іншими матеріалами (у тому числі, протоколом серії НОМЕР_4 від 30.11.2013 про адміністративне затримання ОСОБА_9 за ст. 173 КУпАП, протоколом серії НОМЕР_3 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, вищезгаданими рапортами ОСОБА_3 про затримання ОСОБА_9 за ніби-то вчинення ним дрібного хуліганства тощо) надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

За наслідками розгляду справи №761/33270/13-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й додаткового рапорту ОСОБА_3 (без зазначення дати його складання) про затримання ОСОБА_9 за ст. 173 КУпАП), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 24.12.2013, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 25.02.2014, за результатами розгляду апеляційної скарги в.о. прокурора Шевченківського району міст Києва від 30.12.2013, згадану постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 24.12.2013 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 1 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011).

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно останнього, незважаючи на те що ОСОБА_3 своєї вини в інкриминованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за інкриміновані вищезазначені кримінальні правопорушення. Також обвинувачений ОСОБА_3 показав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 28, ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України, він не визнає. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він розуміє підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, а також те, що підстава звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою.

Прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що дане клопотання є передчасним і на їх думку суд не може звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності оскільки до вимог ст. 49 КК України та вимог КПК України суд має звільнити особу, яка вчинила злочин та визнала вину, натомість обвинувачені вину у вчиненні інкриминованих їм злочинів не визнають.

Від представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_14 надійшло клопотання відповідно до якого при вирішенні клопотання сторони захисту представник потерпілого поклалась на розсуд суду та просила не порушувати права потерпілого щодо відшкодування завданої шкоди, оскільки подано цивільний позов.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.

За положеннями ч. 1 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 286 КПК передбачений порядок звільнення від кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Наведені положення кримінального процесуального закону покладають на суд обов`язок якнайшвидше, тобто не встановлюючи доведеність або недоведеність висунутого особі обвинувачення, не вчиняючи інших процесуальних дій, крім тих, що пов`язані з розглядом відповідного клопотання, перевірити наявність передбачених законом підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, встановити наявність обставин, що перешкоджають звільненню від кримінальної відповідальності, та прийняти відповідне процесуальне рішення.

Вищезазначене приводить суд до висновку, що доводи сторони обвинувачення та потерпілих, які висловили свою позицію у справі, у частині необхідності довести вину обвинувачених не ґрунтується на законі.

Згідно з ст. 44 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом.

Відповідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Як зазначено у п. 8 вказаної вище постанови Пленуму ВС України, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Таке звільнення, за відсутності передбачених законом перешкод, є для суду обов`язковим.

У силу п. 22 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2023 (справа № 735/1121/20) визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення.

У цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Відповідно до положень ст. 12 КК України інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 злочини за ознакою їх суспільної небезпеки відносяться до тяжкого злочину, нетяжкого злочину та кримінального проступку.

У силу ч. 1 ст. 49 КК України (у ред. на день вчинення злочинів) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Інкриміновані ОСОБА_3 кримінальні правопорушення мали місце з 30.11.2013 року, тобто з дня їх вчинення минуло понад десять років.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Стороною обвинувачення не надано суду даних про зупинення перебігу давності під час досудового розслідування.

Сукупність зазначеного свідчить про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання сторони захисту та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов в частині позовних вимог до ОСОБА_3 має бути залишеним без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований.

Згідно ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що судове провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 1 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), підлягає продовженню, суд вважає за необхідне виділити в окреме провадження матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, 49, 185 КК України, ст. 285, 288, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання сторони захисту задовольнити.

ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 1 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011) звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР 11.07.2018 року за №0001692 відносно ОСОБА_3 у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності - закрити.

Цивільний позов в частині позовних вимог до ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Виділити в окреме провадження матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 1 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1