ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 Справа №607/12695/23 Провадження №1-кп/607/1009/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0001083, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області, пенсіонера, одруженого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудженого,

про обвинувачення за ст.291 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 30 липня 2022 року близько 11 години 00 хвилин у м.Тернополі по вул.Шептицького керував технічно - справним велосипедом марки «Україна», чорного кольору, без вантажу та їхав правою смугою руху в напрямку до вул.Торговиця з швидкістю близько 6 км/год., перебуваючи в стані сп`яніння із вмістом алкоголю - 1,03 промілле. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул.Торговиця, 11 велосипедист ОСОБА_4 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б), 6.7 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, які зобов`язували його виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, не загрожувати життю чи здоров`ю громадян, не завдавати матеріальних збитків. В цей час, на пішохідний перехід вийшла та переходила проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху велосипедиста ОСОБА_4 пішохід ОСОБА_6 у темпі спокійного кроку. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася по ньому, велосипедист ОСОБА_4 в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним велосипеду аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою частиною велосипеда марки «Україна». У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: травми правої нижньої кінцівки у виді закритого субкапітального (на межі шийки і головки) перелому правої стегнової кіски; травми правої верхньої кінцівки у виді закритого перелому хірургічної шийки плечової кістки; «забійна» рана правої надбрівної ділянки, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»(МОЗ України, Київ, 1995). Порушення велосипедистом ОСОБА_4 вимог п. 18.1. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення від 04 липня 2024 року. Згідно з угодою ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, визнав цивільний позов ОСОБА_6 та добровільно відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням моральну і матеріальну шкоду. Сторони погодили щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст.291 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк один рік, із покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив: він цілком розуміє його права передбачені п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України; Угоду укладено добровільно, вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді; Він щиро розкаюється у скоєному і розуміє наслідки умисного невиконання угоди про примирення; Просить затвердити угоду.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила: вона цілком розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України; Укладення угоди було добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; Будь-яких претензій до обвинуваченої не має; Просить затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 щодо змісту і суті угоди заперечень не заявив.

Угода про примирення від 04 липня 2024 року укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.471 КПК України, сторони добровільно уклали угоду про примирення.

Суд вважає, що визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належним і допустимим доказом, тому його необхідно визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.291 КК України, тобто в порушенні чинних на транспорті правил, які убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік і те, що він раніше не суджений, а також, наявність кількох обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, активне сприяння встановленню істини, добровільне відшкодування завданої шкоди, вчинення кримінального правопорушення в період виявлення ознак розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд вважає, що з альтернативних покарань передбачених ст.291 КК України винному не доцільно призначати покарання у виді штрафу, оскільки він є малозабезпеченим пенсіонером, а необхідність його сплати позбавить ОСОБА_4 засобів для існування, що буде не гуманним. Також, йому не може бути призначено покарання у виді виправних робіт, тому що згідно з ст.57 КК України виправні роботи не застосовуються до осіб, які досягли пенсійного віку.

Отже, враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також, правову позицію прокурора ОСОБА_3 щодо призначення винному покарання узгодженого сторонами в угоді про примирення, з метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому треба призначити покарання за ст.291 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.291 КК України у виді пробаційного нагляду із покладенням обов`язків передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

За наведених обставин угоду про примирення необхідно затвердити.

Оскільки, заподіяну злочином шкоду відшкодовано цивільний позов адвоката ОСОБА_7 в інтересах позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду.

Сторона захисту не заперечує щодо розміру витрат на залучення експерта і підстав для їх стягнення. Отже, з ОСОБА_4 необхідно стягнути в користь держави Україна витрати на залучення експертів, які вказано в обвинувальному акті та підтверджені довідками про вартість експертиз.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2022 року на велосипед чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 арешт необхідно скасувати. В порядку передбаченому ст.100 КПК України речовий доказ - велосипед чорного кольору, повернути власнику ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 8, 59, 62, 63, 68, 129 Конституції України, статями 318 380, 468 - 476 КПК України, 50, 59-1, 65 - 72, 291 КК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 04 липня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.291 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.291 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_7 в інтересах позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення 64330 гривень 98 копійок майнової та 100000 гривень моральної шкоди, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 8 808 (вісім тисяч вісімсот вісім) гривень 18 (вісімнадцять) копійок витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2022 року на велосипед чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речовий доказ: велосипед чорного кольору, повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1