КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

Таке рішення слідчий суддя мотивувала тим, що реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а такими є об`єктивні дані (докази), що підтверджують реальність конкретної події злочину - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Проте зі змісту скарги та заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що він просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддями Центрального районного суду м. Миколаєва та окремими службовими особами прокуратури Миколаївської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України. При цьому незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину, а процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. Крім того, КПК передбачає внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового ________________________________________________________

Справа №11-сс/824/4797/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Тому, визнавши скаргу необґрунтованою, відмовила у її задоволенні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати відповідальних осіб Офісу Генерального прокурора, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, що зазначені ним у заяві Генеральному прокурору ОСОБА_7 від 11.03.2021 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в описовій частині ухвали слідча суддя не зазначила ні прізвище слідчого ДБР, який сфальшував матеріали досудового кримінального провадження, ні номера досудового кримінального провадження, ні прізвища слідчих суддівЦентрального районного суду м. Миколаєва, ні прізвища прокурорів, хоча все це зазначено у його скарзі, яка йому не була повернута разом з додатком до неї.

При цьому зазначає, що у скарзі слідчому судді він наголосив, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, а здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Внесення такої заяви до ЄРДР не свідчить про притягнення будь-кого із посадових осіб до кримінальної відповідальності, враховуючи п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України (2012 року), а є перевіркою заяви про вчинення кримінального правопорушення у порядку, передбаченому у ст. 214 КПК України (2012 року), так як інший порядок перевірки заяв про кримінальні правопорушення у КПК України (2012 року) не передбачений.

Разом з тим, слідчим суддею не дотримано вимог кримінального процесуального закону, який в порушення вимог ч. 3 ст. 306, ст. 307 КПК України, не розглядаючи скаргу по суті заявлених вимог, без перевірки викладених в ній обставин, без наведення належних доказів і достатніх мотивів та підстав для прийняття оскаржуваного рішення, яке може бути постановлене лише за результатами розгляду скарги по суті, постановив ухвалу про відмову у задоволені його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, чим фактично усунувся від покладеного на нього кримінальним процесуальним кодексом України обов`язку щодо здійснення судового контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Учасники провадження, будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не надсилали, при цьому ОСОБА_5 в апеляційній скарзі висловив прохання про її розгляд без його участі, а у клопотанні, яке 09 липня 2024 року надійшло до апеляційного суду, зазначив, що просить проводити розгляд його скарги у приміщенні суду за наявними у судовій справі матеріалами, а щодо його участі, за бажанням суду, у режимі відеоконференції з Роздільнянським районним судом Одеської області, але вказує, що не просить виносити ухвалу про проведення судового засіданні у режимі відеоконференції, тому, з огляду на таку позицію ОСОБА_5 , який не наполягає на його участі при апеляційному розгляді, адже такий в даному випадку може бути забезпечений в режимі відеоконференцзв`язку з іншим судом шляхом постановлення відповідної ухвали в порядку ст. 336 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 11 березня 2021 року.

Скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що у відповідності до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинні були внесені саме ті обставини, які були ним наведені Генеральному прокурору ОСОБА_8 у заяві від 11.03.2021 року, на яку відповіді він не отримав.

У самій заяві від 11.03.2021 року ОСОБА_5 просив зобов`язати відповідальних осіб Генеральної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення голови Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_9 , слідчого судді ОСОБА_10 та прокурора Миколаївської області ОСОБА_11 за ознаками ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України.

Як вбачається зі змісту заяви від 11.03.2021 року, 09.03.2021 року прокурору Миколаївської області ОСОБА_12 було подано заяву з проханням зобов`язати уповноважених осіб прокуратури області внести відомості про кримінальні правопорушення щодо слідчого судді Центрального районного суду ОСОБА_10 та голови суду ОСОБА_9 за ознаками ст. 366, ч. 2 ст. 396, ч. 3 ст. 364 КК України. На вказану заяву ОСОБА_5 відповіді не отримав. При цьому ОСОБА_5 вважає, що у цьому винний теперішній прокурор Одеської області ОСОБА_13 , як і колишній прокурор області ОСОБА_14 , які покривають голову Заводського районного суду ОСОБА_15 і голову Центрального районного суду ОСОБА_9 , слідчих суддів зазначених районних судів, слідчих ДБР м. Миколаєва, та сам не підписує відповіді на його звернення, а також не дозволяє цього робити його заступникам. Листи-відписки на його звернення, як правило, підписують або виконувач обов`язків начальник відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_16 , або заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_17 .

Отже, з наведеного змісту заяви ОСОБА_5 від 11.03.2021 року вбачається, що у ній відсутні очевидні факти та відомості, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України, і які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а лише виражають незадоволення ОСОБА_5 відсутністю бажаного реагування з боку вказаних осіб по його попередньому зверненню від 09.03.2021 року. Таким чином, невнесення по заяві від 11.03.2021 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є бездіяльністю, про яку зазначає апелянт.

Вказані обставини врахував і слідчий суддя. При цьому, як вбачається з постановленої ухвали, слідчий суддя, розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення суддями Центрального районного суду м. Миколаєва та окремими службовими особами прокуратури Миколаївської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України, виходив з того, що КПК України передбачає внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Враховуючи, що незгода з рішеннями судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак кримінального правопорушення, орган, який отримав таку заяву, не зобов`язаний вносити по такій заяві відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ті обставини, що в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року в описовій частині не зазначено прізвища слідчого ДБР, номер досудового кримінального провадження, прізвища слідчих суддів Центрального районного суду м. Миколаєва та прізвища прокурорів, не свідчить про її незаконність і необґрунтованість і не є істотним порушенням вимог КПК України, що дають підстави для скасування постановленої слідчим суддею ухвали. Зі змісту вказаного рішення слідчого судді вбачається, що предметом розгляду в суді першої інстанції була скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення від 11.03.2021 року, яку слідчий суддя розглянув у відповідності до вимог КПК України та дослідив матеріали, які є необхідними для з`ясування обставин справи.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ ____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3