№ 1-кс/755/3131/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Бахчисарай, АР Крим, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 20.03.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУ СБ України в АР Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 20.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Встановлено, що в період лютого-березня 2014 року, Російська Федерація, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у тому числі Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 року та Федеральним Законом Російської Федерації № 42-ФЗ від 02.03.1999 року), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду РФ проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року Російська Федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, а також, придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено, так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням РФ в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022 року, яким в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Відповідними Указами Президента, затвердженими законами України, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлені фактичні дані про те, що громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обізнана про факт ведення РФ агресивної війни проти України та окупації РФ частини території України, будучи проросійсько налаштованою, з метою завдання шкоди Україні, вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору та її збройним формуванням.

Після повномасштабного військового вторгнення РФ в Україну 24.02.2022 року, громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим - у м. Старий Крим, діючи на підтримку збройної агресії РФ проти України, добровільно розмістила на особистому телеграм-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) інформацію про адреси пунктів збору матеріальних ресурсів, а також, номери карток НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Сбербанку Росії для збору коштів на придбання транспортних засобів, квадрокоптерів, касок, антидронових рушниць, медикаментів, продуктів харчування та інших матеріальних ресурсів, які в подальшому, систематично підготовляла та особисто передавала збройним формуванням держави-агресора.

З метою розширення своєї діяльності та збільшення обсягів збору матеріальних ресурсів, 22.03.2023 року ОСОБА_6 , відповідно до законодавства РФ, зареєструвала та очолила організацію «Благодійний Фонд «Гуманітарний фронт Криму» (юридична адреса: 297345, АР Крим, тимчасово окупована територія , м. Старий Крим, вул. Жовтнева, буд. 80 , рос.: ОГРН 515, ИНН , КПП 910801001, ОКПО 56077084).

Надалі, діючи від імені вказаної організації, ОСОБА_6 , з 22.03.2023 року до теперішнього часу, продовжила свою злочинну діяльність, при цьому, активно її висвітлюючи на акаунт-сторінці (інтернет-профілі) БФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціально орієнтованому ресурсі Всесвітньої мережі Інтернет «ВКонтакте» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , на особистій сторінці «ВКонтакте» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також, на каналі БФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у месенджері «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , публікуючи звіти про збір коштів і матеріальних ресурсів, а також, власні фотозображення щодо їх передачі збройним формуванням держави-агресора.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на підтримку збройної агресії РФ проти України, з метою завдання шкоди Україні, у січні 2024 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 30.01.2024 року, організувала збір коштів і матеріальних ресурсів: чотирьох автомобілів, 40 печей «буржуйок», 800 окопних свічок, 1000 каністр для палива, які в подальшому, підготувала та особисто передала у АДРЕСА_3 , невстановленим збройним формуванням держави-агресора.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , у березні 2024 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 25.03.2024 року, з метою завдання шкоди Україні, добровільно організувала збір коштів на придбання матеріалів для створення маскувальних сіток, які в подальшому, підготувала та особисто передала за адресою: АДРЕСА_3 , невстановленим збройним формуванням держави-агресора.

Також, ОСОБА_6 , у квітні 2024 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 02.04.2024 року, з метою завдання шкоди Україні, добровільно організувала збір коштів на придбання матеріальних ресурсів: двох автомобілів, запасних частин, автомобільного мастила, які в подальшому підготувала та особисто передала у АДРЕСА_3 , невстановленим збройним формуванням держави-агресора.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , у серпні 2024 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 04.08.2024 року, з метою завдання шкоди Україні, добровільно організувала збір коштів на придбання матеріальних ресурсів: сіток-рабиць, антитепловізійних плащів, маскувальних сіток, які в подальшому підготувала особисто передала у невстановленому досудовим розслідуванням місці військовослужбовцям 28 полку розвідки РФ, які беруть участь, у т.зв. «СВО» на Херсонському напрямку.

21 серпня 2024 року у кримінальному провадженнi № 0000089 від 20.03.2024 року складено письмове повiдомлення про пiдозру громадянці України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Бахчисарай, Автономної Республіки Крим, документованій паспортом громадянки України серії НОМЕР_3 , виданим Судацьким МВ ГУ МВС України в Криму, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованій та фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки про її виклик до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора і в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) від 27.08.2024 року (протоколи огляду від 27.08.2024 року).

Крім цього, повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 були відправлені та доставлені їй за допомогою месенджерів «WatsApp» та «Telegram» на номер мобільного телефона, яким вона користується НОМЕР_7 ) та на персональну сторінку ОСОБА_6 в соціальній мережі «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

За вищевказаних обставин, громадянка України ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, - пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході даного кримінального провадження, у тому числі: повідомленням оперативного підрозділу - Яворівським РВ УСБ України у Львівській області (вих. № 62/44-319 від 11.03.2024 року) з рапортом оперативного працівника від 08.03.2024 року, відповідно до яких, громадянка України ОСОБА_6 , будучи президентом, так званого «Благодійного фонду «Гуманітарний фронт Криму», з метою завдання шкоди Україні, здійснює добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора; протоколом огляду від 03.04.2024 року сайту РФ для пошуку контрагентів «КОМПАНИУМ» (ІНФОРМАЦІЯ_6 в ході якого встановлено, що ОСОБА_6 з 22.03.2023 року є президентом зареєстрованого за законодавством РФ, так званого «Благодійного фонду «Гуманітарний фронт Криму» (ИНН ; ОГРН 515); протоколом огляду від 03.04.2024 року особистої сторінки «ВКонтакте» користувача ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), під час якого, виявлено та зафіксовано докази участі ОСОБА_6 в організації добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні; протоколом огляду від 15.08.2024 року особистої сторінки «ВКонтакте» користувача ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), під час якого, виявлено та зафіксовано докази щодо часу, місця, способу організації ОСОБА_6 добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні; відповіддю оперативного підрозділу (№ 64/44-573 від 26.04.2024 року) про виконання доручення слідчого, у якій встановлено актуальні номера телефонів російських операторів мобільного зв`язку, якими користується громадянка України ОСОБА_6 , до якої долучено картку форми 1 ДМС України з достовірним фотозображенням громадянки України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 16.08.2024 року сторінки «ВКонтакте», так званого «Благодійного фонду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), під час якого, встановлено місця здійснення ОСОБА_6 збору та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, а також, докази безпосередньої участі ОСОБА_6 в організації добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні; висновком експерта № 45 від 10.07.2024 УНД ІСТЕ СБУ за результатами проведеної судової портретної експертизи, відповідно до якого, у наданих на дослідження відеозаписах та на особовій картці ДМС України громадянки України ОСОБА_6 зображена одна й та саме особа; протоколом огляду від 27.08.2024 року офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора, де опубліковано повний текст повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим на 02.09.2024 року, 03.09.2024 року та 04.09.2024 року; протоколом огляду від 27.08.2024 року газети «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) від ІНФОРМАЦІЯ_7 , де опубліковані повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим на 02.09.2024 року, 03.09.2024 року та 04.09.2024 року; протоколом огляду від 27.08.2024 року мобільного телефону та особистої сторінки користувача соціального ресурсу «ВКонтакте» ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), за допомогою яких 27.08.2024 року було надіслано повний текст повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим на 02.09.2024 року, 03.09.2024 року та 04.09.2024 року; відповіддю Державної міграційної служби України від 04.04.2024 року № 6.1-3536/6-24, відповідно до якої, громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Бахчисарай, Автономної Республіки Крим, документована паспортом громадянки України серії НОМЕР_3 , виданим Судацьким МВ ГУ МВС України в Криму; останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 є Автономна Республіка Крим (тимчасово окупована територія України) АДРЕСА_1 ; відповіддю з Офісу Президента України від 29.03.2024 року № 43-01/519, відповідно до якої, матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_6 на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили; листом ДПС України від 26.03.2024 року (вих. № 19-21215/18/24-ВИХ), відповідно до якого, відомостей щодо перетину кордону та лінії розмежування з ТОТ України громадянкою України ОСОБА_6 , за період з 08.11.2017 року до 26.03.2024 року, в Базі даних не виявлено; інформацією ДІ МВС України від 27.03.2024 року на запит № 76/14/97-1732, відповідно до якої, ОСОБА_6 не судима; відповіддю оперативного підрозділу - Яворівського РВ УСБУ у Львівській області (вих. № 62/44-1174 від 16.09.2024 року) на доручення слідчого, відповідно до якої, ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України АР Крим, відомостей про намір її прибуття на контрольовану українською владою територію не отримано, ОСОБА_6 користується номером мобільного телефону: НОМЕР_8 та має особисту сторінку у соціальній мережі «ВКонтакте» ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За викликами слідчого, опублікованими в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також, направленими через месенджери «WatsApp» та «Telegram» на номер мобільного телефона НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_6 , та на її персональну сторінку в соціальній мережі «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) повістками, підозрювана ОСОБА_6 не з`являється, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала. У зв`язку з викладеним, в органу досудового розслідування з`явились вагомі підстави вважати, що остання переховується від органу досудового розслідування.

05 вересня 2024 року, у зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та її місцезнаходження невідоме, підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук.

На даний час, встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу (відповіддю Яворівського РВ УСБУ у Львівській області (вих. № 62/44-1174 від 16.09.2024 року).

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_6 залишається на тимчасово окупованій території України та продовжує очолювати організацію «Благодійний Фонд «Гуманітарний фронт Криму», метою якої є збір, підготовка та передача матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, сторона обвинувачення вбачає наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказані обставини, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років), вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що вона переховується від органів досудового розслідування та суду, а також, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно останньої не вбачається.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому та зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, будучи проінформованою про проведення процесуальних дій відносно неї, переховується від органу досудового розслідування і суду, продовжує вчиняти свою протиправну діяльність, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останньої не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 20.03.2024 року.

21 серпня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000089 від 20.03.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 173 ( НОМЕР_6 ) від 27.08.2024 року та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 02.09.2024 року, 03.09.2024 року та 04.09.2024 року про виклик її до слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим також опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження № НОМЕР_5 (7833) від 27.08.2024 року та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і її місцезнаходження невідоме, 05.09.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , яка, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не виїхала з неї до теперішнього часу, не з`явилася на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що остання переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, або без такої, яке може бути призначене підозрюваній у разі визнання її винуватою, а усвідомлення підозрюваною цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бахчисарай, АР Крим, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: