Номер провадження:1-в/521/1090/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.Одеси 16.09.2024 року надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_4 частково приєднано покарання не відбуте ним за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2020 р. вигляді громадських робіт строком на 1000 годин що відповідно до правил ст. 72 КК України становить 4 /чотири/ місяця 3 /три/ дні позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 10 /десяти/ місяців позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2020 року за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у вигляді штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе подання задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_4 частково приєднано покарання не відбуте ним за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2020 р. вигляді громадських робіт строком на 1000 годин що відповідно до правил ст. 72 КК України становить 4 /чотири/ місяця 3 /три/ дні позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 10 /десяти/ місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року судом встановлено, що ОСОБА_4 за епізодом 21.12.2020 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заволоділи грошовими коштами без мети їх повернення, спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3150 гривень. За епізодом 24.01.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети повернення, спричинили ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 680 гривень. За епізодом 01.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети їх повернення, спричинили ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1800 гривень. За епізодом 19.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети їх повернення, спричинили ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 650 гривень. За епізодом 26.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети їх повернення, спричинили ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 1690 гривень. За епізодом 23.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети їх повернення, спричинили ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 730 гривень. За епізодом 26.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети їх повернення, спричинили ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 1873 гривні. За епізодом 27.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети повернення, спричинили ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 560 гривень. За епізодом 27.02.2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заволоділи грошовими коштами без мети повернення, спричинили ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 4200 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за всіма епізодами, судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Відповідно до вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2020 року судом встановлено, що наприкінці травня місяця 2019 року ОСОБА_4 знаходячись у місті Одеса, Олександрійський проспект, знайшов паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області від 28.04.2005 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та привласнив його собі. В подальшому, знаходячись на території м. Одесі, більш точний час та місце досудовим слідством встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 діючи із корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету протиправного заволодіння грошовими коштами шляхом отримання кредиту в ПАТ «Універсал банк», виготовив підроблений документ, а саме паспорт громадянина України з метою отримання кредиту в банку. Після чого, ОСОБА_4 виготовив свої фотокартки розміром 3x4 та вніс завідомо неправдиву інформацію в раніше знайдений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області від 28.04.2005 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке відобразилося у частковій фальсифікації змісту справжнього документа, а саме переклеюванням фотографій особи на ім`я якої виданий паспорту. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 за допомогою мобільного додатку «Моnоbаnk» ПАТ «Універсал банк» зробив онлайн-заявку на отримання кредитної картки, при цьому надавши банку завідомо неправдиву інформацію.

З метою продовження реалізації свого злочинного наміру, 23.05.2018 року, близько 16:00 год., ОСОБА_4 прибув на зустріч з співробітником банку ПАТ «Універсал банк» за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 35, де повідомив, що він за допомогою мобільного додатку «Моnоbаnk» зробив онлайн-заявку на отримання кредитної картки, при цьому використав, шляхом надання, вищезазначений завідомо підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свою чергу, співробітником банку на підставі наданих ОСОБА_4 документів, було проведено стандартну операцію щодо реєстрації та видачі кредитної картки, таким чином ОСОБА_4 довів злочинний намір до кінця

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив підроблення офіційного документу та його використання, тобто вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року, а саме за епізодом 21.12.2020 року станом на 01.01.2020 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2102 грн. та за епізодами 24.01.2021 року, 01.02.2021 року, 19.02.2021 року, 26.02.2021 року, 23.02.2021 року, 26.02.2021 року, 27.02.2021 року, 27.02.2021 року станом на 01.01.2021 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2481 грн.

В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_4 за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року за епізодами 24.01.2021 року склала 680 грн., 01.02.2021 року склала 1800 грн., 19.02.2021 року склала 650 грн., 26.02.2021 року склала 1690 грн., 23.02.2021 року склала 730 грн., 26.02.2021 року склала 1873 грн., 27.02.2021 року склала 560 грн., що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння по даним епізодам.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року по епізодам вчинення кримінального правопорушення, які мали місце 24.01.2021 року на суму 680 грн., 01.02.2021 року на суму 1800 грн., 19.02.2021 року на суму 650 грн., 26.02.2021 року на суму 1690 грн., 23.02.2021 року на суму 730 грн., 26.02.2021 року на суму 1873 грн., 27.02.2021 року на суму 560 грн.

Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що на даний час ОСОБА_4 є засудженим вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року по епізодам 21.12.2020 року на суму 3150 грн. та 27.02.2021 року на суму 4200 грн. за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_4 частково приєднано покарання не відбуте ним за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2020 р. вигляді громадських робіт строком на 1000 годин що відповідно до правил ст. 72 КК України становить 4 /чотири/ місяця 3 /три/ дні позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 10 /десяти/ місяців позбавлення волі, який слід продовжити виконувати.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року по епізодам вчинення кримінального правопорушення, які мали місце 24.01.2021 року на суму 680 грн., 01.02.2021 року на суму 1800 грн., 19.02.2021 року на суму 650 грн., 26.02.2021 року на суму 1690 грн., 23.02.2021 року на суму 730 грн., 26.02.2021 року на суму 1873 грн., 27.02.2021 року на суму 560 грн., у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року по епізодам 21.12.2020 року на суму 3150 грн. та 27.02.2021 року на суму 4200 грн. за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_4 частково приєднати покарання не відбуте ним за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2020 р. вигляді громадських робіт строком на 1000 годин що відповідно до правил ст. 72 КК України становить 4 /чотири/ місяця 3 /три/ дні позбавлення волі, остаточно призначити покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 10 /десяти/ місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту обрання йому міри запобіжного заходу, а саме з 25.06.2021 р.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1