КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3183/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001358, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011,за апеляційними скаргами прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011, та призначено покарання, кожному:

- за ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011) у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки;

- за ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001) у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011) у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від призначеного їм покарання за ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001); ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011 року), у зв`язку з закінченням строку строків давності, визначених у підп.2, 3 п.1 ст.49 КК України.

По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За встановлених обставин, визнаних судом доведеними, відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - ГУМВС України в м. Києві) від 14.11.2012 № 622 о/с, ОСОБА_8 призначений на посаду міліціонера відділення №1 взводу №2 оперативної роти №1 полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3»). Наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.05.2013 №389 о/с ОСОБА_8 присвоєно спеціальне звання - сержант міліції.

Встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - ГУМВС України в м. Києві) від 14.11.2012 № 622 о/с, ОСОБА_9 призначений на посаду міліціонера відділення №2 взводу №3 оперативної роти №1 полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3»). Наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.10.2012 №602 о/с ОСОБА_9 присвоєно спеціальне звання - сержант міліції.

Відповідно до примітки ст. 364 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011), службовими особами, окрім інших, є особи, які постійно здійснюють функції представників влади.

Також відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції Закону України №224-VII від 14.05.2013) особи, уповноважені на виконання функцій держави є особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто є службовими особами.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на вказаних посадах, будучи співробітниками високомобільного спеціального підрозділу міліції, здійснювали функції представника державного озброєного органу виконавчої влади, тобто були службовими особами.

Проте, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 30.11.2013, будучи службовими особами правоохоронного органу, в порушення зазначених вимог Конституції та Законів України, а також підзаконних нормативно-правових актів, використали своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення тяжкого, нетяжкого кримінальних правопорушень - перевищення влади та службових повноважень, незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, а також кримінального проступку - службового підроблення.

Так, з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від Народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян, відповідно до ч. 1 ст. 39 Конституції України, надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення зборів, мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.

Крім того, Головою правління Всеукраїнської громадської організації «Коаліція Учасників Помаранчевої Революції» ОСОБА_11 26.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації направлено повідомлення про проведення з 00 год. 00 хв. 27.11.2013 безстрокових мирних зборів громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за №40248.

Також, координатором громадського руху «Спільна справа»

ОСОБА_12 11.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації направлено повідомлення про проведення з 19 год. 00 хв. 22.11.2013 безстрокових мирних зборів, акції, громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 12.11.2013 за №38282.

Починаючи з 21.11.2013 громадяни, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

30.11.2013 в період з 3 год. 00 хв. до 3 год. 20 хв. заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), який знаходився в адміністративному приміщенні ГУМВС України в м. Києві, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, надійшов наказ від начальника ГУМВС України в місті Києві, який у свою чергу діяв за наказом вищого керівництва та за попередньою змовою з головою Київською міською державною адміністрацією, Секретарем РНБО та його заступником (матеріали досудового розслідування стосовно яких виділено в окреме провадження), організувати витиснення із застосуванням сили з Майдану Незалежності в м. Києві громадян, які там перебували та реалізовували конституційне право на мирні зібрання та не вчиняли будь-яких протиправних дій, із залученням працівників полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), а також військовослужбовців військових частин НОМЕР_1 , 3028, 3030 внутрішніх військ МВС України, як приданих сил (далі - ВВ МВС України) для охорони громадського порядку.

Діючи умисно, на виконання наказу, заступник начальника Головного управління - начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), будучи керівником правоохоронного органу, ігноруючи вимоги Конституції України та інших нормативно-правових актів, якими унормований порядок проведення зборів, мітингів та демонстрацій, віддав наказ про організацію витиснення з території Майдану Незалежності в м. Києві громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирне зібрання, начальнику управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві та заступнику начальника управління - начальнику відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), які були керівниками нарядів працівників міліції, залучених до охорони громадського порядку на Майдані Незалежності у м. Києві 29-30.11.2013 року.

Надалі начальник управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), усвідомлюючи протиправність своїх дій та безумовного, у разі їх вчинення, порушення законних прав та інтересів громадян, які на законних підставах знаходились на Майдані Незалежності у місті Києві, приблизно о 04 год. 00 хв. разом з заступником начальника управління - начальник відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) прибули на АДРЕСА_4 , де у цей час вже перебували командир полку МОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », заступник командира полку, заступник командира полку - начальник штабу, заступник командира 1-ої оперативної роти, командир 3-ї оперативної роти, заступник командира 4-ої оперативної роти, командир роти спеціального призначення, командири підрозділів НОМЕР_2 . У цьому місці заступник начальника Головного управління - начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) довів до вищевказаних осіб отриманий від заступника начальника Головного управління - начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), наказ та план щодо силового звільнення ОСОБА_13 від мітингувальників під приводом необхідності завезення конструкцій Новорічної ялинки та прибирання території площі.

Після цього, заступник начальника управління - начальник відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) віддав наказ про початок руху співробітників ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та їх переміщення зі сторони вул. Інститутської на прилеглу до Монументу Незалежності територію ОСОБА_13 з метою зайняття позицій для подальшого витиснення громадян, які концентрувались, зокрема, на сходах Монументу Незалежності, реалізовували своє право на мирне зібрання та будь-яких порушень громадського порядку не здійснювали.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у приблизно о 04-05 год. 30.11.2013 прибули за вищевказаних обставин разом з іншими залученими до несення служби працівниками полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві безпосередньо на прилеглу до Монументу Незалежності територію ОСОБА_13 .

В цей час громадяни, які реалізовували своє право на мирне зібрання та перебували на сходах та платформі Монументу Незалежності будь-яких порушень громадського порядку не здійснювали, передбачених законодавством підстав для їх витиснення або затримання не було, та незважаючи на оточення з усіх боків працівниками органів внутрішніх справ та безпідставне наближення впритул до них працівників полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3» із спецзасобами, ці громадяни очевидно для прибувших за вищевказаних обставин працівників полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», у тому числі для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не мали намірів покинути територію Майдану Незалежності, демонстрували свої наміри продовжити мирне зібрання, яке проводилося відповідно до чинного законодавства та не було заборонене будь-яким рішенням суду.

При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та інші співробітники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, усвідомлювали, що ураховуючи вказану обстановку, витиснення зі сходів Монументу Незалежності та прилеглої до нього території громадян, які приймали участь у мирному зібранні та демонстрували свої наміри залишатися на вказаному місці, буде очевидно неможливе без застосування спільно усіма залученими до цих протиправних дій співробітниками ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3» сили, фізичного насильства, спецзасобів та затримань стосовно неперсоналізованого кола громадян з метою залякування та розгону учасників мирного зібрання.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи співробітниками МОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » разом з іншими співробітниками ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, діючи групою осіб, 30.11.2013 у період часу з 04 год. 11 хв. до 04 год. 22 хв., з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, які проходили на Майдані Незалежності у м. Києві, перевищуючи службові повноваження, надмірно та безпідставно застосували фізичне насильство, спеціальні засоби, зокрема кийки «ПР» та «Томфа», а також вчинили болісні і такі, що ображають особисту гідність дій, відносно учасників мирного зібрання, внаслідок чого 132 особам - учасникам мітингу спричинено фізичний біль та заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та близько 300 учасників мирного зібрання були витіснені від Монументу Незалежності, пам`ятника засновникам Києва до проїжджої частини вулиці Хрещатик.

Крім того, співробітники ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3» у період з 04 год. 11 хв. до

04 год. 22 хв. 30.11.2013, перебуваючи на Майдані Незалежності в м. Києві, діючи умисно, з метою незаконного перешкоджання проведенню зборів та мітингів, перевищуючи владу та службові повноваження, із застосуванням заходів фізичного впливу, здійснили затримання 35 (тридцять п`ять) учасників мітингу, 34 (тридцять чотири) з яких у подальшому доставлено до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, в тому числі ОСОБА_14 , та 1 (одного) до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Так, ОСОБА_8 , будучи міліціонером відділення №1 взводу №2 оперативної роти №1 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві та ОСОБА_9 , будучи міліціонером відділення №2 взводу №3 оперативної роти №1 ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві діючи у групі осіб з іншими співробітниками ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3» 30.11.2013 близько 04 год. 13 хв., перебуваючи на прилеглій до Монументу Незалежності площі, виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу та насильства, а також здійснення адміністративного затримання особи, помітивши як один з учасників мирного зібрання - ОСОБА_14 , внаслідок застосування іншими невстановленими правоохоронцями спеціальних засобів та виниклої на сходинках під Монументом Незалежності тисняви, підсковзнувся, впав зі сходинок на скляну основу Монумента та скотився на гранітне покриття у підніжжя Монумента Незалежності, та усвідомлюючи, що ОСОБА_14 не вчинив і не міг вчинити будь-яких правопорушень та не міг чинити спротив або будь-яким чином протидіяти законним вимогам працівників міліції, водночас не висловлюючи будь-яких законних вимог до ОСОБА_14 діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою перешкоджання подальшій участі потерпілого у мирному зібранні, за відсутності правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, діючи узгоджено, підбігли до ОСОБА_14 , схопили потерпілого по під руки з двох сторін, підняли на ноги, силою загнули обидві руки за його спину, спричинивши тим самим потерпілому фізичний біль, та одразу повели останнього в напрямку спеціального автомобіля («автозаку»), який перебував на проїжджій частині вулиці Інститутської в м. Києві, чим вчинили дії, що ображають особисту гідність потерпілого. Надалі, не припиняючи свої дії стосовно ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, групою осіб, вивели потерпілого за межі території Майдану Незалежності, продовжуючи утримувати потерпілого ОСОБА_14 проти його волі, перевели через проїжджу частину вулиці Інститутської, та біля спеціального автомобіля для перевезення затриманих («автозаку») кинули ОСОБА_14 на тротуар, тим самим вчинивши дії, що ображають особисту гідність потерпілого. Надалі, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та службові повноваження, усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, один із згаданих співробітників ПМОП «ІНФОРМАЦІЯ_3» наказав потерпілому лежати обличчям до землі і, застосувавши фізичну силу, загнув ліву руку ОСОБА_14 за його спину та наступив своїм коліном в область хребта між лопатками потерпілого, спричинивши ОСОБА_14 фізичний біль та образивши його особисту гідність. Після чого приблизно через 5-10 хвилин потерпілий ОСОБА_14 невстановленими особами був заведений до спеціального автомобіля для перевезення затриманих («автозаку»), де безпідставно був поміщений у спеціально обладнану камеру.

У подальшому, близько 05 год. 45 хв. 30.11.2013 ОСОБА_14 разом із іншими затриманими учасниками мирної акції протесту був доставлений в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_5 , для складання протоколів про адміністративне затримання та про адміністративне правопорушення.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 30.11.2013 у період з 05 год. 45 хв., більш точний час невстановлений, перебуваючи у приміщені Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, яке розташоване по вул. Герцена, 9, в м. Києві, діючи умисно, з метою створення формальних ознак наявності обставин законності їх дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та інших працівників міліції щодо перешкоджання проведенню 30.11.2013 зборів, мітингів на Майдані Незалежності в м. Києві та щодо затримання ОСОБА_14 , а також для штучного створення доказів ніби то вчинення останнім 30.11.2013 адміністративних правопорушень, власноручно склали, підписали і надали (передали) невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи - по два рапорти кожен, ( ОСОБА_8 2 рапорти від 30.11.2013, ОСОБА_9 1 рапорт від 30.11.2013, 1 рапорт без зазначення дати його складання) про затримання ОСОБА_14 за вчинення дрібного хуліганства та злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких внесли інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме про нібито вчинення ОСОБА_14 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві протиправних дій відносно працівників Київської міської державної адміністрації та невиконання ним законних вимог працівників поліції.

В подальшому, відповідно до ст.255 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою - начальником сектору карного розшуку першого відділу міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_15 , у невстановлений час, зранку 30.11.2013, у приміщенні Шевченківського райуправління міліції за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, на підставі, серед іншого, й згаданих рапортів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 а також письмового пояснення ОСОБА_14 , у якому він категорично заперечив факт вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, відносно ОСОБА_14 складено протокол серії КИ №0155982 від 30.11.2013 про адміністративне затримання за ст. 173 КУпАП, протокол серії НОМЕР_3 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та протокол серії НОМЕР_4 від 30.11.2013 про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Після чого, вказані протоколи разом із клопотаннями першого заступника прокурора Шевченківського району міста Києва від 06.03.2014 про звільнення ОСОБА_14 від адміністративної відповідальності, рапортами ОСОБА_8 від 30.11.2013, ОСОБА_9 1 рапорт від 30.11.2013, 1 рапорт без зазначення дати його складання про затримання ОСОБА_14 , іншими матеріалами надіслано для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Так, за наслідками розгляду справи №761/6913/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідних рапортів ОСОБА_8 від 30.11.2013 та ОСОБА_9 , 1 рапорт від 30.11.2013 та 1 рапорт без зазначення дати його складання про затримання ОСОБА_14 ), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_16 від 11.03.2014, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_14 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Окрім того, за результатами розгляду справи №761/6848/14-п про адміністративне правопорушення та дослідження наявних доказів (у тому числі, й відповідних рапортів ОСОБА_8 від 30.11.2013 та ОСОБА_9 1 рапорт від 30.11.2013, 1 рапорт без зазначення дати його складання, про затримання ОСОБА_14 ), постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 21.03.2014, відносно ОСОБА_14 з аналогічних підстав закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні, за вищевказаних обставин, незаконного перешкоджання проведенню зборів, мітингів службовою особою, із застосуванням фізичного насильства, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001).

Крім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні, за вищевказаних обставин, перевищення влади, тобто в умисному вчиненні службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, групою осіб без попередньої змови між собою, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (в редакції Закону від 07.04.2011).

Також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні, за вищевказаних обставин, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011).

Прокурор в поданій апеляційній скразі просить вирок суду скасувати через неправильне застосування судом кримінального закону, якій підлягав застосуванню, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених.

За доводами прокурора, суд обґрунтовував вирок помилковими висновками, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема,суд прийшов до помилкового висновку, що пред`явлене обвинувачення, яке було змінено в суді, за ч.4 cт.41 КК України, не доводиться наявними доказами у кримінальному провадженні.

Як стверджує апелянт, зазначені висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не заначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

На спростування цього зазначає, що належними джерелами інформації щодо кваліфікації за даною статтею є висновок «Про результати службового розслідування щодо правомірності дій працівників міліції під час охорони громадського порядку 30 листопада 2013 року на майдані Незалежності в місті Києві», пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2014 року.

Просить врахувати, що під час судового розгляду за клопотанням прокурора був долучений до матеріалів провадження та досліджений в судовому засіданні, як доказ, наданий свідком ОСОБА_18 відеозапис, на якому зафіксовано події, які мали місце на Майдані Незалежності в м. Києві 30 листопада 2013 року під час витиснення з застосування фізичного насильства працівниками міліції громадян, які реалізовували своє право на мирне зібрання. Під час дослідження в судовому засіданні вказаного відеозапису встановлено фактичні обставини вчинення працівниками полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві фізичного насильства стосовно громадян, які реалізовували своє право на мирне зібрання.

Працівники полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, займаючи позиції для здійснення нападу на громадян та витиснення їх з Майдану Незалежності, діяли узгоджено, організовано, шикуючись навколо Монументу Незалежності, підпорядковуючись вказівкам керівництва вказаного підрозділу, розміщуючись окремими підрозділами, кожен з яких займав певне заздалегідь визначене місце, не перешкоджаючи один одному.

Прокурор стверджує, що у такий саме спосіб діяли і ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стосовно потерпілого ОСОБА_14 та інших громадян, які в цей час не вчиняли будь-яких правопорушень або інших дій, які могли бути підставою для застосування до них працівниками міліції фізичної сили та спецзасобів.

Організованість та узгодженість дій працівників «ІНФОРМАЦІЯ_3», підтвердили допитані під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_14 , свідки: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 . Допитані під час судового розгляду свідки показали, що серед працівників міліції, які застосовували насильство стосовно громадян були ті, що керували діями інших.

Як вважає прокурор, належним доказом винуватості обвинувачених у виконанні незаконного наказу або розпорядження є висновок службового розслідування «Про результати службового розслідування щодо правомірності дій працівників міліції під час охорони громадського порядку 30 листопада 2013 рокуна Майдані Незалежності в місті Києві», яким встановлені фактичні обставини віддання наказів керівниками органів внутрішніх справ своїм підлеглим на здійснення витиснення громадян, які приймали участь у мирному зібранні, з Майдану Незалежності без наявності передбачених чинним законодавством підстав.

Також як зазначає сторона обвинувачення, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження висновки суду про перекваліфікацію дії обвинувачених з частини другої на частипну першу ст.28 КК, оскільки будь-які докази того, що працівники правоохоронних органів попередньо змовилися для вчинення протиправних дій у матеріалах провадження відсутні.

Не відповідають фактичним обставинам провадження і висновки суду про відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачені при складанні рапортів діяли групою осіб.

Також прокурор вважає, що при призначенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання по ч.2 ст.365 КК України не враховано наявність обставини, що відповідно до ст. 67 КПК України обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, а також не враховано дані про особу обвинувачених, які є колишніми працівниками правоохоронного органу, жодним чином не сприяли встановленню обставин події, попри доведеність, вину в інкримінованих їм діяннях не визнали, у вчинених кримінальних правопорушеннях не розкаялись, а тому призначене їм покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк є мяким.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011, та призначити їм покарання: - за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки;

- за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001) у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011 року) призначити покарання у виді обмеження волі строком на - 1 (один) рік. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, від якої в суді апеляційної інстанції, за згодою обвинувачених, відмовився.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подав клопотання про звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011 на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився, клопотання про неможливість розгляду провадження у його відсутності не подавав. Також потерпілий повідомлений про порушене строною захисту клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відлповідальності. З огляду на це, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд провадження у його відсутність.

Заслухавши пояснення захисника та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, прокурорів, які не заперечували проти задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, проте заперечували проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з тих підстав, що в іншому кримінальному провадженні, яке розслідувалось щодо нього, він ухилявся від досудового слідства та оголошувався в розшук, а тому перебіг давності строків звільнення від кримінальної відповідальності зупинявся, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів провадження, 24.07.2018 року до Шевченківського районного суду міста Києва для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001358 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.365, ч.1 ст.28, ст.340, ч.1 ст.366 КК України.

Під час судового розгляду прокурором відповідно до ст.338 КПК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінено обвинувачення на нове, за яким вони обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-УІ (3207-17) від 07.04.2011), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207- VI (3207-17) від 07.04.2011, а саме у тому, що ОСОБА_8 , перебуваючи відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 14.11.2012 № 622 о/с на посаді міліціонера відділення №1 взводу №2 оперативної роти №1 полку міліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, та маючи присвоєне наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.05.2013 №389 о/с спеціальне звання - сержант міліції, а ОСОБА_9 , перебуваючи відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 14.11.2012 № 622 о/с на посаді міліціонера відділення №2 взводу №3 оперативної роти №1 полкуміліції особливого призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, та маючи присвоєне наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.10.2012 №602 о/с спеціальне звання - сержант міліції, будучи працівниками правоохоронного органу, на яких відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, частини 1 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і Законами України, та відповідно службовими особами, близько 04 год. 13 хв. 30.11.2013 на території Майдану Незалежності в м. Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання явно злочинного наказу, перевищили владу та службові повноваження, що супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_14 діями, за відсутності ознак катування.

Окрім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 близько 04 год. 13 хв. 30.11.2013 на території Майдану Незалежності в м. Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання явно злочинного наказу, вчинили незаконне перешкоджання проведенню мирного зібрання на Майдані Незалежності в м. Києві, чим порушили конституційне право ОСОБА_14 на мирне зібрання та проведення зборів і мітингів.

Також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи службовими особами, 30.11.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в приміщенні Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання явно злочинного наказу склали, підписали та надали невстановленим співробітникам органів внутрішніх справ завідомо неправдиві офіційні документи, а саме ОСОБА_8 склав два рапорти від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_14 за вчинення дрібного хуліганства та за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких вніс інформацію, яка не відповідала дійсності, а ОСОБА_9 склав рапорт від 30.11.2013 про затримання ОСОБА_14 за вчинення дрібного хуліганства та рапорт без дати складання про злісну непокору законній вимозі працівника міліції, до яких вніс інформацію, яка не відповідала дійсності.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_10 подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011, за висунутим обвинуваченням,на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердивши суду, що їм зрозумілі підстави звільнення їх від кримінальної відповідальності та його наслідки, і вони наполягають на розгляді поданого клопотання про звільнення кожного з них від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень за висунутим обвинуваченням, на підставі ст.49 КК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи

від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК України, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Установивши обставини, що дають підстави для закриття справи (з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі), суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 роз`яснено підстави звільнення їх від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою.

Згідно з п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011.

За висунутим обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення, які їм ставляться у провину, в ніч 30 листопада 2013 року.

Передбачений частиною 2 статті 365 КК України злочин відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий, оскільки максимальний строк покарання за вказаною статтею становить вісім років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.340 КК України, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, є кримінальним проступком.

Таким чином, з дня вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень за висунутим обвинуваченням по даний час сплинуло більше 10 років, тобто закінчились строки притягнення їх до кримінальної відповідальності, передбачені п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Доводи прокурорів про неможливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з тих підстав, що він в іншому кримінальному провадження ухилявся від суду, у звязку з чим оголошувався в розшук, що має значення і для даного провадження, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності зупинявся, не грунтуються на вимогах закону та не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Таким чином, як вбачається із даної норми, перебіг давності зупиняється у тому разі, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду в даному кримінальному провадженні. Неналежна процесуальна поведінка особи в іншому кримінальному провадженні не має приюдиційного значення для даного кримінального провадження В той же час матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_8 ухилявся від досудового розслідування та суду в даному кримінальному провадженні, що може мати наслідком зупинення строків притягнення його до кримінальної відповідальності. Враховуючи ту обставину, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року не набрав законної сили та сплинули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності. Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження. Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Оскільки обвинувачені звернулись із клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011, за обвинуваченням, яке їм висувалось, та на доведеності якого наполягала прокурор у поданій апеляційній скарзі, яке підлягає задоволенню, колегія суддів не перевіряє доводи апеляційної скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про неправильне застосування судом кримінального закону, якій підлягав застосуванню, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 284, 405, 407, 417 та 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.1 ст.28 ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011, скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ст.340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001), ч.2 ст.28, ч.4 ст.41, ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону України №3207-VI (3207-17) від 07.04.2011, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 залишити без адоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4