Провадження 11-кп/824/2826/2024 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001045 від 20.08.2022 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, неодруженого, що має середню спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

зараховано до строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з моменту застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 07.09.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 20 серпня 2022 року, в проміжок часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 145/1 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклої особистої неприязні до останнього, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ножем, який тримав у правій руці, один удар в область тулуба зліва, чим заподіяв потерпілому проникаючу колото-різану рану, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, в подальшому, наніс ще один удар ОСОБА_7 в область грудної клітини справа, чим спричинив потерпілому проникаючу колото-різану рану, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через суворість. Так, судом не враховано, що ОСОБА_9 повністю та беззаперечно визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим та повністю відшкодував заподіяну останньому шкоду. В судовому засіданні потерпілий вказав, що примирився з обвинуваченим та просив суворо не карати, за можливості призначити покарання із випробуванням. На думку захисника, суд першої інстанції належним чином не мотивував неможливість застосування ст. 75 КК України та чому застосування вищевказаного положення не забезпечить виправлення обвинуваченого. Захисник звернув увагу, що призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання, а саме: часткове визнання вини та добровільне відшкодування шкоди потерпілому, натомість обставин, що обтяжують покарання встановлено не було. Такі висновки, на думку захисника, зроблені без урахування фактичних обставин кримінального провадження, в тому числі даних про особу обвинуваченого, відношення останнього до вчиненого злочину, процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, відшкодування шкоди потерпілому у добровільному порядку та думку потерпілого з приводу призначення покарання з випробуванням. Крім того, ОСОБА_9 знаходиться на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, виявив бажання пройти курс лікування, що підтверджується відповіддю з Комунального підприємства «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради». Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком три роки, із покладанням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 та п.2,5 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших, в решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Так обвинувачений вказав, що жалкує про скоєне кримінальне правопорушення, визнає вину та щиро розкаюється, крім того, обставини, що обтяжують покарання відсутні. Звернув увагу, що шкоду, спричинену потерпілому вказаним правопорушення, повністю відшкодовано. Також обвинувачений вказав, що є особою, яка страждає смертельною, хронічною та прогресуючою хворобою, такою як залежність внаслідок вживання хімічних речовин/стимуляторів та потребує допомоги спеціалістів з лікуванням у спеціальному закладі. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та застосувати ст.75 КК України, поклавши обов`язок пройти лікування від наркотичної залежності.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які доводи апеляційних скарг підтримали, підтвердили їх доводи та просили задовольнити;

потерпілого, який при вирішенні апеляційних скарг захисника та обвинуваченого поклався на розсуд суду;

прокурора, який апеляційні скарги вважав необґрунтованими, просив залишити їх без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційних скарг про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при вирішенні питання про покарання обвинуваченого суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Судом у повній мірі були враховані дані про особу обвинуваченого, у тому числі і його характеристики, а також те, що він раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, офіційно не працевлаштований, не одружений У якості обставин, якіпом`якшують покарання ОСОБА_9 суд визнав часткове відшкодування спричиненої шкоди потерпілому та часткове визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, обставин, які обтяжуютьйого покарання, судом не встановлено.

Сукупність наведених обставин привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим суд, із урахуванням положень як закону України про кримінальну відповідальність, так і з урахуванням кримінального процесуального закону призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, належним чином мотивувавши своє рішення. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов довисновку про те, що виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційні скарги сторони захисту не містять доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які посилаєтьсясторона захисту у апеляційних скаргахсудом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави призначити обвинуваченому покарання по мінімальніймежі санкції ч.1 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного покарання відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження також і доводи апеляційної скарги захисника в частині наявності обставини, яка з огляду на положення ч.1 ст.66 КК України,пом`якшувала покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - щире каяття. Так, обвинувачений фактично не визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказавши на оборону від дій потерпілого, не сприяв розкриттю усіх обставин справи, а отже щиро не розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі.

Є такими, що не впливають на законність призначеного ОСОБА_9 покарання і доводи сторони захисту про наміри обвинуваченого пройти курс лікування від наркотичної залежності. Так, наведе хоча і характеризує особу ОСОБА_9 із позитивної сторони, однак не може бути підставою для пом`якшення призначеного йому покарання, у тому числі і шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Належних доводів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання шляхом застосування ст. 75 КК України захисником та обвинуваченим у апеляційнихскаргах не наведено і підстав для цього у ході апеляційного розгляду не встановленою. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4