Дата документу 08.07.2024 Справа № 333/6053/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6053/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/913/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 серпня 2024 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2024 року було продовжено застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 серпня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутністю будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого та неможливості тримання ОСОБА_6 під вартою на цей час.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

5 липня 2024 року до Запорізького апеляційного суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона вказує, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та дійшов помилкового висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Зазначає, що суд першої інстанції встановив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, але не виклав обставин, якими б обґрунтував, що вони не зменшилися, можливість застосування альтернативного запобіжного заходу взагалі не розглянуто судом, так як ОСОБА_6 понад рік перебуває під вартою.

Крім того вказує, що доводи суду про те, що під тяжкістю покарання, з метою його уникнення, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати провадженню іншим чином, не прибувати за викликом до слідчого, спростовується наданими в минулому судовому засіданні документами, а саме наданими суду заявою тестя ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , який є власником квартири, де мешкає ОСОБА_6 разом з дружиною та донькою, про дозвіл на перебування ОСОБА_6 в квартирі, знаходячись під домашнім арештом та відповідно відсутність будь-яких даних про попередній розшук ОСОБА_6 , або невиконання з його боку вимог суду.

Зазначає, що ОСОБА_6 має родину, на його утриманні є малолітні син та донька, має дружину, має батьків та родичів, що вказує на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, раніше не судимий, працював по найму та відповідно мав дохід для утримання родини, а також суду було надано гарантійний лист про прийняття ОСОБА_6 на роботу та реєстраційні документи роботодавця в разі зміни запобіжного заходу, але судом вказані документи взагалі не взяті до уваги.

Вказує, що ризик впливу на потерпілих та свідків прокурором не доведено, так як на теперішній час їх покази зафіксовані слідчим, проведені відповідні слідчі дії, жодного звернення з боку потерпілих або свідків з приводу тиску на них, прокурором не підтверджено, отже ризик впливу на учасників процесу є лише припущенням прокурора та суду.

Крім того, зазначає, що відсутні докази на підтвердження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та докази, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, обрати ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, вказала, що розгляд даного кримінальне провадження після року його розгляду судом першої інстанції, починається спочатку, оскільки головуючий суддя пішла на лікарняний.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань відкладення розгляду апеляційної скарги захисника не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років із конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

На переконання колегії суддів, ризик незаконного впливу також не зменшився та обумовлюється тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства відносно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а тому перебуваючи на волі, будучі обізнаним про їх місце роботи, адже місцем вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України є місце роботи вказаних потерпілих, обвинувачений матиме можливість зустрічатись з потерпілими, поза межами кримінального процесуального судочинства, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, у тому числі психологічним чином або умовлянням змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовлятися від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, як випливає із оскаржуваної ухвали наразі дане кримінальне провадження перебуває на початковій стадії розгляду, жоден із потерпілих та свідків не допитаний судом, а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілих та свідків, обвинувачений ОСОБА_6 може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показань або відмови від їх надання.

Також, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які мають корисливий мотив, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, на цей час в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що в сукупності свідчить про вкрай високий ризик вчинення інших аналогічних умисних корисливих злочинів.

Відтак, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а доводи сторони захисту щодо відсутність таких ризиків спростовується вищевикладеним.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

Доводи про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має родину, має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та раніше не судимий, на даний час не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Крім того, посилання сторони захисту на наявність згоди ОСОБА_10 , який є власником житла, на проживання ОСОБА_6 в його квартирі на час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є не підтвердженими та матеріали кримінального провадження, які були надіслані до апеляційного суду не містять таких доказів.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2024 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 серпня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4