Справа № 545/1627/24
Провадження № 1-в/545/230/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника адміністрації установи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Нова Водолага, Нововодолазького району, Харківської області, громадянки України, із вищою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

1) 23.09.2013 року Нововодолазьким районним судом Харківської області ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим стоком 2 роки; 30.06.2015 року ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 4 роки; 16.09.2015 року ухвалою Октябрського районного суду м.Харкова на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію» невідбуту частину скорочено наполовину, звільнена 02.08.2017 з ВК№54 по кінцю строку;

Засуджена: 25.10.2019 року Харківським районним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, скасовано вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 року в частині призначеного покарання, призначено остаточне покарання 6 років позбавлення волі, зараховано у строк відбуття покарання час утримання під вартою з 09.12.2017 по 09.03.2021,

Початок строку 29.06.2023 року, кінець строку 29.03.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджена не довела свого виправлення.

В судовому засіданні засуджена та її захисник клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Представник колонії не заперечував проти задоволення клопотання засудженої, оскільки остання довела свого виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 засуджена 25.10.2019 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, який скасовано вироком Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 року в частині призначеного покарання, призначено остаточне покарання 6 років позбавлення волі, зараховано у строк відбуття покарання час утримання під вартою з 09.12.2017 по 09.03.2021.

Встановлено, що засудженою відбута 2/3 частина строку покарання .

За весь час відбування покарання у засудженої стягнення відсутні, має 1 заохочення, яке застосовано під час розгляду справи в суді.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_4 від 18.08.2023, 03.04.2024, 19.04.2024, вона характеризувався посередньо, за час відбування покарання поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення ( а.о/с. 35-37, 43-45, 104-107, а.с. 11-14 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» №16 від 18.08.2023 року, №9 від 03.04.2024 року, згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у зміні умов тримання у виді переведення до дільниці соціальної реабілітації, представленні матеріалів до суду на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та застосування умовно-дострокового звільнення (а.о/с 42, 60, 114).

Окрім того, під час відбуття покарання засуджена за вироком суду ОСОБА_4 працевлаштована не була.

Згідно останньої характеристики від 15.10.2024 року, наданої під час розгляду справи в суді, вбачається, що ОСОБА_4 , характеризується позитивно, довела своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ( а.с. 38-41 ).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Остання за часом характеристика від 15.10.2024 року не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 твердо стала на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Досліджені характеристики на засуджену ОСОБА_4 свідчать про її нестабільну поведінку протягом усього періоду відбування покарання, однак позитивні зміни, які сталися у її поведінці вказують на те, що вона тільки стає на шлях виправлення.

Викладене вказує на те, ОСОБА_4 в повній мірі не довела свого виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Враховуючи той факт, що адміністрація колонії самостійно не звернулася до суду з поданням про умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про невпевненість адміністрації установи у тому, що засуджена дійсно довела своє виправлення, небажання бути причетними до звернення до суду.

Таким чином, суд, враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1