Справа № 134/1249/24
УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

представника виправного центру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровка, Джанкойського району, АР Крим, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

11 липня 2024 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання вказано, що засуджений ОСОБА_4 був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

З 31 травня 2022 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)». На даний час ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання.

Серед іншого, ним повністю усунуто негативні наслідки вчиненого ним протиправного діяння. 17 серпня 2023 року засуджений ОСОБА_4 повністю сплатив потерпілій ОСОБА_7 визначені рішенням суду 50000 грн. за заподіяну їй моральну шкоду, що підтверджуються її нотаріально завіреною заявою.

24 травня 2023 року ним було сплачено визначені вироком суду 3297, 21 грн. на користь держави за проведену експертизу, а разом з витратами виконавчого провадження - 3826, 90 грн., що підтверджується платіжною квитанцією № 348 та Постановою про закінчення виконавчого провадження № 69044506 від 25 травня 2023 року.

Окрім цього, на утриманні засудженого ОСОБА_4 знаходиться його хвора мати похилого віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за віком, станом здоров`я є інвалідом ІІ групи, та за відсутності інших родичів потребує від сина ОСОБА_4 допомоги і догляду.

Інших осіб, крім ОСОБА_4 , які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_8 , немає, так як її другий син ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а чоловік ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також захисник просить врахувати позитивні характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання та за місцем попередньої роботи - Вінницький національний технічний університет, де ОСОБА_4 працював на посаді газозварювальника 5-го розряду. Адміністрація університету, розглянувши адвокатський запит щодо можливості працевлаштування ОСОБА_4 , надала довідку про наявність в відділі головного механіка вакансії слюсара-сантехніка та не заперечила можливість такого працевлаштування за обов`язкового проходження попереднього медичного огляду.

Також звертає увагу суду на те, що стан здоров`я ОСОБА_4 погіршується, він був госпіталізований у КНП «Вінницька клінічна лікарня № 1», де проходив лікування з 18.03.2024 року по 27.03.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, захисник просить звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково.

В судовому засіданні, адвокат ОСОБА_5 , підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказав, що хоча ОСОБА_4 й притягувався до дисциплінарної відповідальності, але в силу кримінально-виконавчого законодавства стягнення погашені, та вважається таким, що не має стягнень. В матеріалах справи наявні численні звернення ОСОБА_4 до адміністрації установи, де він просив дозволу поїхати в лікарню для обстеження, а також містяться медичні документи на підтвердження його поганого стану здоров`я. У нього хвора мати, у якої крім нього немає родичів, які б могли здійснювати за нею належний догляд. ОСОБА_4 став на шлях виправлення. Він до праці ставиться позитивно, при прибутті до виправного центру, він був працевлаштований, однак за станом здоров`я, він не може виконувати деякі важкі роботи, на які його відсилали. Засуджений неодноразово звертався до адміністрації про його працевлаштування, є лист від керівництва про те, що звернення про працевлаштування буде розглянуто, але даний лист є формальною відпискою, ОСОБА_4 так і не був працевлаштований. В останнього залишився невеликий термін відбування покарання. З попереднього місця роботи він характеризується позитивно, є лист про те, що ОСОБА_4 може бути працевлаштований за спеціальністю. Крім того, на його утриманні перебуває мати, яка є особою похилого віку, інвалідом другої групи та потребує утримання. Захисник просить звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 від подальшого покарання.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив звільнити його умовно-достроково від подальшого покарання, щоб він міг проживати разом з матір`ю та доглядати за нею, а також влаштуватися на роботу та вести законослухняний спосіб життя.

Представник виправного центру вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення. В установі характеризується негативно, допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, в інших випадках з ним проводилися профілактичні та виховні бесіди. Роботи по благоустрою установи ОСОБА_4 виконував згідно графіку, ініціативи не проявляв, заохочень не має, працював нетривалий час, мотивуючи поганим станом здоров`я.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання. Вважає, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є передчасним, в повній мірі він не довів своє виправлення, характеризується негативно, притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має,тому вважає, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до 2 років 6 місяця обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Засуджений ОСОБА_4 з 31 травня 2022 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Кінець строку відбування покарання 30 листопада 2024 року.

З 21 червня 2022 року по 12 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_4 працював в майстерні ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» згідно цивільно-правового договору № 26-22 від 21.06.2022 року.

Згідно строкового трудового договору № 125-23 від 29 серпня 2023 року по 22 вересня 2023 року засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика».

З 15 квітня 2024 року по 06 травня 2024 року засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований згідно цивільно-правового договору № 28-24 в майстерні установи. На даний час не працевлаштований.

Як вбачається з довідки ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» дохід ОСОБА_4 за час відбування ним покарання склав 4942,38 грн. (червень 2022 року 182 грн., липень 2022 року 280 грн., вересень 2022 року 243,76 грн., серпень 2023 року 283,22 грн., вересень 2023 року 3641,40 грн., квітень 2024 року 312,00 грн). Заборгованості за виконавчими листами немає.

Згідно характеристики, наданої державною установою «Крижопільський ВЦ (№ 113)», засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується негативно, допустив п`ять порушень режиму утримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження».

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень до засудженого ОСОБА_4 заходи заохочення не застосовувалися, постановою № 155 від 30.11.2022 накладено дисциплінарне стягнення у виді 5 діб ДІЗО (вжив спиртні напої, перебуваючи у короткостроковій відпустці), постановою № 361 від 29.09.2023 року накладено дисциплінарне стягнення у виді догани (відмовився виїжджати на роботу). Відповідно до ч. 7 ст. 69 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбування стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Накладене в цей період нове стягнення на засудженого перериває перебіг зазначеного строку і його обчислення продовжується знову з дня відбуття останнього стягнення.

Під дію ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_4 підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме: 31.08.2023 року. Рішенням комісії ДУ «Крижопільський (ВЦ № 113)» - протокол № 17 від 13 вересня 2023 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні більш м`якого покарання, як особі яка не довела свого виправлення.

Згідно ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2023 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні більш м`якого покарання, як особі яка не довела свого виправлення. Дана ухвала залишена в силі відповідно до рішення Вінницького апеляційного суду від 19.02.2024 року.

Застосуванню ст. 81 КК України за формальними ознаками підлягав 31.01.2024 року. Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» протокол № 4 від 07 лютого 2024 року засудженому ОСОБА_4 було відмовлено в застосуванні умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з прийнятим комісією рішенням та порядком його оскарження. Вказане рішення не оскаржував.

Станом на 17 жовтня 2024 року ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 1 місяць 14 днів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання та його ставлення до праці не свідчать про те, що він став на шлях виправлення. Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 не застосовувалися, натомість він допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, хоча і вважається таким, що не має стягнень, однак з матеріалів справи вбачається що порушував режим відбування показання. Вказані дисціплінарні стягнення засуджений ОСОБА_4 не оскаржував. Засуджений ОСОБА_4 на даний час не працевлаштований. Неодноразово, комісією ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)», засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення; разом з тим, рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області, останньому було відмовлено у заміні покарання на більш м`яке, як особі, яка не довела свого виправлення. Однак, станом на 17 жовтня 2024 року, судом не встановленої, та стороною заявника не доведено, що з часу відмов засудженому у умовно-достроковому звільненню установою та з часу відмови судом в заміні покарання обмеження волі на більш м`яке, з тих підстав, що особа, а саме засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, станом на час розгляду даного клопотання, останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на стільки, що судом взято до уваги і ОСОБА_4 міг би бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі.

Наявність позитивних характеристик з місця проживання та місця роботи (де ОСОБА_4 працював понад 10 років тому) не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд бере до уваги посилання захисника відносно того, що засуджений має проблеми зі здоров`ям, його мати є особою похилого віку та особою з інвалідністю ІІ групи, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду, а також те, що засуджений сплатив присуджені вироком суду виплати (моральну шкоду потерпілій та процесуальні витрати за проведені експертизи), однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для звільнення його умовно-достроково. Разом з тим, відповідно до п. 9 ст. 56 КВК України, стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана особою з інвалідністю першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, а також стосовно жінки, яка завагітніла, кримінально-виконавча інспекція чи адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання. Однак, разом з тим суду не представлені ні такого подання і таких доказів, що засуджений ОСОБА_4 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді обмеження волі та з цих підстав може бути звільнений від відбування покарання. Разом з тим, посилання стороною заявника, про те, що мати засудженого перебуває на його утриманні, не доведена стороною, не надано доказів того, що засуджений ОСОБА_4 оформлений по догляду за ОСОБА_8 та може бути однією з підстав для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокове звільнення від покарання, яка є його матір`ю, а надано тільки довідки про стан здоров`я останньої.

Хоча засуджений ОСОБА_4 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак суд враховує, що за період відбування покарання він характеризується негативно, працював нетривалий час, заохочення не застосовувались, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого, які вказують на доведення ним виправлення та на таку його поведінку, що б свідчила би про успішність процесу виправлення і можливість його позитивного продовження за умови застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, а не окремою підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя