Справа № 161/9422/24 Провадження №11-кп/802/576/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001058 від 14.03.2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 вересня 2024 року включно, з визначеним раніше розміром застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14.03.2024 року за №0001058, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії, не відпали, а продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив клопотання про скасування застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження ним військової служби під час мобілізації. Клопотання обвинувачений мотивував тим, що він має намір проходити військову службу у лавах ЗСУ, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у поданому клопотанні, відсутні.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу.

Задоволено клопотання прокурора. Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 20.09.2024 року включно.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді 01.05.2024 року для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, залишено без змін.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відносяться до категорії тяжких злочинів, останній раніше судимий, не працює, не має постійного джерела доходу, а тому наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків. При цьому, вагомість зазначених ризиків свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім того, доказів мобілізації обвинуваченого до лав ЗСУ не надано, тому суд приходить до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів. Таким чином, із вищенаведених мотивів суд задовольняє клопотання прокурора, а у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу від 23.07.2024 року та ухвалити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Вказує на те, що обвинувачений вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою, постановленою з недотриманням вимог закону.

Звертає увагу суду на те, що чинним законодавством передбачено обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Прокурор висловив своє припущення щодо можливої поведінки підозрюваного, проте жодного факту чи доказу, який би реально свідчив про наміри переховуватись, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню в судовому засіданні не надано.

Вважає, що суд вкотре не взяв до уваги, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненому ним кримінальному правопорушенні 30.04.2024 року, після чого він надав правдиві свідчення щодо вчиненого ним злочину та пояснив, що вину в інкримінованих йому злочинах визнає, готовий співпрацювати із слідством та відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій. Сама потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні заявила, що не наполягає на триманні під вартою обвинуваченого та не заперечує проти покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де спільно мешкає із своєю матір`ю, яка є пенсіонером та потребує допомоги зі сторони сина.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду.

Зважаючи на викладене, а також думки обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд провадження провести у відсутності прокурора, відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із тримання під вартою; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які на даний час ще не допитані в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Відсутні також підстави і для зменшення розміру застави, оскільки така визначена судом в межах, визначених КПК України, а достатніх мотивів для зміни такого розміру стороною захисту не наведено.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 вересня 2024 року включно, з визначеним раніше розміром застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді