Справа № 953/6000/24
Провадження № 1-кс/953/5154/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Харків Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 01.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в:

11 липня 2024 року старший слідчий 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області капітан юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 01.07.2024, про арешт майна, яким просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (відповідно до Переліку назв вулиць, провулків, проїздів, проспектів, бульварів, площ у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32335558), яка належить на праві приватної власності підозрюваному (попереднє прізвище ОСОБА_4 ) ОСОБА_5 , шляхом заборони права на відчуження та розпорядження зазначеним майном.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає наступне.

Так, громадянин України ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ЗСУ на посаді навідника 1 танкового зводу 2 танкової роти танкового батальйону НОМЕР_1 окремої штурмової бригади в/ч НОМЕР_2 , перебуваючи за місцем дислокації військової частини, у якій проходить військову службу, зневажливо ставлячись до законів України, за невстановлених під час досудового слідства обставин, але не пізніше 22 червня 2024 року, налагодив зв`язок з представниками військових підрозділів рф та дав свою добровільну згоду на негласне співробітництво з ними.

При цьому, ОСОБА_5 , будучи чинним військовослужбовцем ЗСУ, був обізнаний про агресію рф проти України та усвідомлював, що особа, з якою він спілкується є представником військових формувань рф, бере участь у збройній агресії проти України, а негласна співпраця з ним або передання йому будь- яких відомостей військового чи оборонного характеру явно зашкодить державній безпеці України, а також підтримає дії рф, спрямовані на завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності, недоторканності обороноздатності України.

Реалізуючи вказаний кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_5 , у період не пізніше 22 години 56 хвилини 22.06.2024, перебуваючи на території Харківської області, за невстановлених обставин отримавши інформацію про проведення організації ведення бойових дій підрозділами ЗСУ, зокрема танкового батальйону НОМЕР_1 окремої штурмової бригади в/ч НОМЕР_2 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , передав її за допомогою засобів зв`язку вказаній представнику військових формувань рф.

Крім того, реалізуючи вказаний кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_5 у період не пізніше 18 години 11 хвилини 27.06.2024, перебуваючи на території Харківської області, за невстановлених обставин отримавши інформацію про проведення організації ведення бойових дій підрозділами ЗСУ, зокрема танкового батальйону НОМЕР_1 окремої штурмової бригади в/ч НОМЕР_2 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , передав її за допомогою засобів зв`язку вказаній представнику військових формувань рф.

Також, ОСОБА_5 , реалізуючи вказаний кримінальний протиправний умисел, у період не пізніше 18.00 години 08.07.2024, перебуваючи на території Харківської області отримав бойове розпорядження командира танкового батальйону НОМЕР_1 окремої штурмової бригади про знищення його екіпажом 10.07.2024 бліндажу противника в районні АДРЕСА_2 , та перебуваючи на очікуванні 09.07.2024 о 23-00 годині передав вказану інформацію за допомогою засобів зв`язку представнику ЗС рф.

10.07.2024 протиправна діяльність ОСОБА_5 припинена співробітниками правоохоронних органів у зв`язку із його затриманням.

10.07.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день його повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України.

Старший слідчий 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області капітан юстиції ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно вимог частини 2 вказаної статті, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне здійснити розгляд клопотання відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про його задоволення з наступних підстав.

10.07.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день його повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 386346354 від 10.07.2024, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПО НОМЕР_3 , має у приватній власності 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (відповідно до Переліку назв вулиць, провулків, проїздів, проспектів, бульварів, площ у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32335558), на підставі свідоцтва про право власності № 26023 від 24.05.2007.

Згідно актового запису про шлюб № 125 від 29.04.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПО НОМЕР_3 , після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінив прізвище на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що частка майна, на яке слідчий просить накласти арешт, належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 та з урахуванням того, що арешт спрямований на забезпечення конфіскації майна як виду покарання, санкція статті кримінального закону, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді конфіскації майна, слідчий суддя вважає наявними передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України підстави для арешту належного на праві власності підозрюваному майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна. Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. На даній стадії слідчий не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майна, а тому вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном, в частині накладення арешту на частку майна, що належить на праві власності підозрюваному, що відповідає вимогам ч.1 ст.170 КПК України, та є найменш обтяжливим способом арешту майна, який не позначиться на інтересах власника майна та інших осіб. Підстави для накладення арешту на інші частки квартири відсутні, оскільки право власності на них зареєстровано за іншими особами.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 01.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом встановлення заборони відчуження та розпорядження на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (відповідно до Переліку назв вулиць, провулків, проїздів, проспектів, бульварів, площ у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32335558).

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1