Справа №590/814/24
Провадження №1-кп/590/136/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року с-ще Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000303 від 27.07.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, громадянки України, вдови, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої і фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2024 року близько 08-00 години ОСОБА_4 перебувала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 на законних підставах у своєї знайомої за адресою: АДРЕСА_2 . Між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на грунті ревнощів відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 25 липня 2024 року близько 08-00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесного ушкодження, підійшла до ОСОБА_5 та правим кулаком умисно нанесла два удари йому в ділянку лівого ока, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді: синця у лівій підочній ділянці на фоні незначної набряклості м`яких тканин, яке відповідно висновку експерта №149 від 29.07.2024 відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину у інкримінованому їй кримінальному проступку визнала у повному обсязі, надала показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченою.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що 25 липня 2024 року близько 08-00 години вона перебувала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 у своєї знайомої за адресою: АДРЕСА_2 , де між нею і ОСОБА_5 на грунті ревнощів відбувся словесний конфлікт, в ході якого вона підійшла до ОСОБА_5 та правим кулаком умисно нанесла два удари йому в ділянку лівого ока, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді: синця у лівій підочній ділянці на фоні незначної набряклості м`яких тканин. Пообіцяла в подальшому не вчиняти подібних дій. У вчиненому щиро розкаялася.

Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченої судом встановлено, що обвинувачена повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному проступку, погоджується із кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченої, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального проступку доведеною повністю та її дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, що виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинила кримінальний проступок, у вчиненому розкаялася, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і це об`єктивно встановлено під час судового розгляду, виходячи з поведінки особи протягом судового провадження, її відвертого визнання вини, сорому з приводу вчинку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу ОСОБА_4 , яка визнала вину, у вчиненому розкаялася, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, посередньо характеризується за місцем мешкання, позицію потерпілго, який претензій до обвинуваченої не має. Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій слід призначити у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Обрана підсудній міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно з ч.3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченої обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме, направити обвинувачену для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ч.3 ст.349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн (п`ятсот десять грн 00 коп.).

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць та покласти на неї обов`язок пройти цю програму.

Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_4 програми для кривдників та контроль за виконанням програми для кривдників покласти на Свеську селищну раду Шосткинського раойну Сумської області.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченій не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1