Провадження 11-кп/824/1533/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурорки Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Фастівського району Київської області, який має неповну середню освіту, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення;

цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_9 залишено без розгляду;

вирішене питання про речові докази.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_9 , 06 жовтня 2018 року близько 12 години (точного часу не встановлено), перебуваючи на території належного йому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_12 легковий автомобіль марки «Мерседес Е-200», номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від вказаного автомобіля для проведення малярних робіт, а саме фарбування кузова в чорний колір. Після цього, 08 жовтня 2018 року близько 23 години 00 хвилин (точного час не встановлено) ОСОБА_9 , перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник у салон автомобіля марки «Мерседес Е-200», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та заволодівши транспортним засобом, поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурорки указано на незаконність вироку у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. В обґрунтування скарги указала на те що, суд помилково дійшовши висновку про відсутність суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, а саме умислу обвинуваченого на заволодіння транспортним засобом, зважаючи на наявність договірних відносин між обвинуваченим та потерпілою стороною. На думку прокурорки, існування цивільно-правових відносин між обвинуваченим, та потерпілою не виключає відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_13 на думку прокурорки, умисно вилучив автомобіль без дозволу потерпілої ОСОБА_11 з місця проведення ремонту та користувався ним декілька днів з 08 жовтня 2018 року по 10 жовтня 2018 року, що підтверджується даними з камер відеоспостереження та в подальшому даний автомобіль був вилучений за місцем проживання обвинуваченого біля будинку АДРЕСА_2 . На думку прокурорки, дії обвинуваченого ОСОБА_13 підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, речовими доказам та показаннями потерпілої та свідків. На думку прокурорки, вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, таким, який підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Просила вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.76 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.1 п.2 ч.1 ст.76 КК України;

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурорів, які доводи апеляційної скарги прокурорки підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурорки;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. Колегія суддів із цим висновком погоджується як із таким, який ґрунтується на зібраних у справі доказах, відповідає вимогам закону і є належним чином мотивованим.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України характеризується прямим умислом при якому винна особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, яке проявляється у протиправному вилученні цією особою із володіння законного володільця чужого для винної особитранспортного засобу, передбачає настання суспільно небезпечних наслідків у виді переходу до винної особи права володіння транспортним засобом та втрати права володіння цим транспортним засобом законним володільцем і бажає настання цих наслідків. Між тим, у ході як судового, так і апеляційного розгляду встановлено те, що між обвинуваченим та громадянином ОСОБА_12 фактично був укладений цивільно-правовий договір за яким обвинувачений зобов`язався виконати роботи по фарбуванню автомобіля «Мерседес Е-200», номерний знак НОМЕР_1 , яким ОСОБА_12 на той час володів та користувався на законних підставах. Зібраним у справі доказами не доведено те, що отримавши цей автомобіль у володіння на законних підставах та використовуючи даний автомобіль обвинувачений бажав позбавити права володіння цим автомобілем попереднього володільця, що указує на відсутність у нього умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом та указує на відсутність у його діях суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

За клопотанням учасників судового провадження колегією суддів безпосередньо були досліджені зібрані у справі докази. За результатами дослідження цих доказів колегією суддів установлені обставини, які можуть указувати на відсутність у діях обвинуваченого і об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. Так, об`єктивна сторона цього злочину проявляється у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто вчиненні протиправного діяння за яким транспортний засіб вибуває із володіння законного володільця і переходить у володіння іншої особи. Між тим, у ході як судового розгляду у першій інстанції, так і апеляційного розгляду встановлено, що між обвинуваченим та громадянином ОСОБА_12 фактично був укладений усний цивільно-правовий договір за яким обвинувачений зобов`язався виконати фарбування автомобіля «Мерседес Е-200», номерний знак НОМЕР_1 , яким ОСОБА_12 на той час володів та користувався на законних підставах. Ця обставина підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_12 і зібраними у справі доказами не спростовується. На виконання умов цього договору ОСОБА_12 передав обвинуваченому автомобіль та ключі від нього.

Відповідно до ч.1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. За змістом ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником. Як зазначено вище, обвинувачений повинен був виконати роботи по фарбуванню автомобіля «Мерседес Е-200», номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку із цим, зазначений автомобіль був переданий обвинуваченому і з цього часу він фактично утримував цей автомобіль у себе на законних підставах. Ця обставина у поєднанні із об`ємом, умовами та порядком робіт, які обвинувачений мав виконувати стосовно цього автомобіля указують як на перехід автомобіля у володіння обвинуваченого, так і на можливість обвинуваченого користуватись цим автомбілем в межах виконання умов договору. Наведене дає підстави стверджувати про те, що автомобіль «Мерседес Е-200», номерний знак НОМЕР_1 перейшов у володіння обвинуваченого на законних підставах. Посилання свідка ОСОБА_12 на те, що користування обвинуваченого зазначеним автомобілем було ним обмежено не спростовує факту переходу права володіння цим автомобілем до обвинуваченого на певний період часу.Окрім того, ці показання свідка не ґрунтується на зібраних у справі доказах. Зокрема стороною обвинувачення не було надано доказів, якими доводилось те, що свідок ОСОБА_12 обмежив у будь-який спосіб користування обвинуваченим цим автомобілем. Проте, у будь-якому разі право володіння цим автомобілем перейшло до обвинуваченого на законних підставах, що указує на відсутність у його діяння і об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належну оцінку з точки зору належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину та на законних підставах виправдав його із цієї підстави, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга прокурорки не містить доводів, які би указували на незаконність оскаржуваного вироку.

Пославшись на абсурдність посилань обвинуваченого відповідно до яких він вважав, що має право користування автомобілем у зв`язку із необхідністю виконання певних робіт та суперечності цих показань вимогам закону, прокурорка не обґрунтувала у апеляційній скарзі у чому проявилась абсурдність цих показань та якими доказами ці показання спростовуються, а також вимогам якого закону ці показання суперечать. Колегія суддів звертає увагу на те, що у ході кримінального провадження не було встановлено наявності письмового договору підряду, укладеного між ОСОБА_12 та обвинуваченим, у якому би був визначений дозволений обсяг користування обвинуваченим переданим йому автомобілем, а також місце проведення цих робіт. Між тим, у ході судового розгляду було безспірно встановлено те, що свідок ОСОБА_12 особисто передав автомобіль та ключі від нього обвинуваченому, тобто передав йому цей автомобіль у володіння.

Колегія суддів повторно констатує те, що стороною обвинувачення не надано доказів, якими би доводилась винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Розгляд справи був проведений повно та всебічно, зібраним у справі доказам судом надано належну оцінку, висновки суду належним чином мотивовані та ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження.

Наведене дає підстави стверджувати про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення. Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурорки залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2022 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4