Справа № 473/2345/24
Номер провадження1-кп/473/247/2024
ВИРОК

іменем України

"14" жовтня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000165 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, на момент скоєння кримінального правопорушення проходив службу за мобілізацією на посаді кухаря їдальні військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем по мобілізації, та проходячи військову службу на посаді кухаря їдальні військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 06.02.2024 приблизно о 19 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 з порушенням вимог п.п.2.1 «а», «г», 2.9 «а», 31.1, 31.45 «а, б, г» ПДР України, а саме, керуючи транспортним засобом, із встановленими на ньому різними шинами на передній осі та з недостатньою висотою протектору, маючи непрацездатні задні гальма, керуючи транспортним засобом без наявного чинного страхового полісу, не маючи права на керування транспортними засобами, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння (2,28% проміле), рухаючись у вечірній час, тобто у темну пору доби, на ділянці проїжджої частини автомобільної дороги між селищем Мартинівське та ДУ «МПТПІ» ДМС Вознесенського району Миколаївської області, рухаючи у напрямку ДУ «МПТПІ» ДМС, а саме за 800 метрів до ДУ «МПТПІ» ДМС, проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, грубо порушив вимоги п.п.10.1,12.1 ПДР України, а саме не обравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати транспортним засобом, не врахувавши дорожню обстановку, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де в той час по проїжджій частині автомобільної дороги між селищем Мартинівське та ДУ «МПТПІ» ДМС Вознесенського району Миколаївської області, у межах своєї смуги руху у напрямку селища Мартинівське, рухався велосипед марки «Україна» чорного кольору, під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого у межах смуги руху водія велосипеду, відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді відкритого багатоуламкового перелому лівого стегна з рваною раною, рваної рани передньої поверхні лівої гомілки, закритої черепно-мозкової травми з раною лівої скронево-лобної ділянки, яка виразилась у формі струсу головного мозку, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України визнав, але пояснив, що в той день він, керуючи автомобілем ВАЗ 2105, повертався до військової частини, де проходив службу. Перед тим, як сісти за кермо, ОСОБА_7 випив пляшку горілки. В автомобілі він їхав сам. Коли він їхав по дорозі, він втратив керування , лопнуло колесо, його потягнуло вбік, і він врізався в дерево. Після того як ОСОБА_7 врізався в дерево він втратив свідомість і прийшов до тями, коли вже були працівники поліції. Ніяких велосипедистів на проїжджій частині він не бачив. Про те, що ОСОБА_7 зіткнувся з велосипедистом він дізнався від працівників поліції. В скоєному кається.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що він працював у ДУ «МПТПІ» ДМС Вознесенського району робітником. 06.02.2024 року повертався з роботи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вони їхали на велосипедах. Перший їхав ОСОБА_8 , так як в нього на велосипеді був ліхтарик. За ним їхав ОСОБА_9 , а позаду ОСОБА_9 їхав потерпілий, так як в нього на велосипеді також був ліхтарик. Їхали вони один за одним на відстані приблизно 5 метрів один від одного. Коли вони проїхали половину дороги, то на проїжджій частині побачили світло фар автомобіля, який рухався їм назустріч. Вони всі прийняли ближче до правої частини проїжджої частини. Автомобіль проїхав, але за ним їхав другий автомобіль , який виїхав на смугу руху, де рухались ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілий. Цей автомобіль збив велосипед, на якому рухався потерпілий. Внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження і інвалідність 3-ї групи.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він працював у ДУ «МПТПІ» ДМС Вознесенського району робітником. 06.02.2024 року він разом з потерпілим та ОСОБА_9 на велосипедах повертались додому. На велосипедах ОСОБА_8 та потерпілого були ліхтарі. Вони їхали по дорозі на відстані приблизно метри 3 один від одного і побачили, що на зустріч їм їхав автомобіль. За ним на зустрічній смузі руху їхав другий автомобіль марки ВАЗ. Цей автомобіль рухався, потім зупинився, потім знову почав рух. Далі, автомобіль ВАЗ різко повернув на частину дороги де їхали велосипедисти, проїхав повз них, збив потерпілого, потім проїхав ще приблизно метрів 50 та врізався у дерево.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працював у ДУ «МПТПІ» ДМС Вознесенського району робітником. 06.02.2024 приблизно о 18:00 год. він разом зі своїми колегами ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виїхали на велосипедах з роботи та рухались додому в напрямку с. Мартинівське. ОСОБА_8 їхав перший, ОСОБА_9 їхав другий, а потерпілий їхав третім. На велосипедах ОСОБА_8 та ОСОБА_4 були ліхтарі. Коли вони проїхали приблизно половину шляху, то ОСОБА_9 побачив, що їм назустріч рухались два автомобіля. Автомобіль ВАЗ виїхав на їх смугу руху (зустрічну для нього смугу руху) та збив потерпілого. Після чого автомобіль ВАЗ в`їхав у дерево.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та таблицею зображень від 06.02.2024 року оглянута ділянка автодороги між с.Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області та ДУ «МПТПІ» ДМС, а саме за 800 метрів до ДУ «МПТПІ» ДМС. Напрямок проведення огляду від с.Мартинівка до ДУ «МПТПІ. Темний час доби. Проїжджа частина горизонтальна ділянка, пряма в плані. Дорожня розмітка та дорожні знаки відсутні. Стан покриття сухе чисте. На місці пригоди знаходяться автомобіль марки «ВАЗ 2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який розташований на відстані 1,75 м. від правого переднього колеса та 1,5 м. від правого заднього колеса до лівого краю проїжджої частини, та велосипед «Україна», який розташований на відстані 0,2 м. від заднього колеса та 0,4 м. від переднього колеса до лівого краю проїжджої частини. Транспортні засоби мають механічні пошкодження. На місці пригоди знаходиться дерево, яке має потертості на корі та зламані гілки, та дерево, яке має пошкодження зовнішньої оболонки, а.с.54 - 69.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2024, ОСОБА_7 має ознаки сп`яніння, а саме хитку ходу та різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Результат тестування на алкоголь від 06.02.2024 - 2,28% проміле, а.с. 70,71.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2024, ОСОБА_7 перебував в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, а.с.197.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024, свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка перебувала за кермом автомобіля марки «ВАЗ-2105» та яка виходила з робочого місця водія 06.02.2024, а.с.89-91.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2024, свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка перебувала за кермом автомобіля марки «ВАЗ-2105» бежевого кольору та яка виходила з робочого місця водія 06.02.2024, а.с.127-129.

Згідно довідки головного лікаря КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, ОСОБА_4 був доставлений каретою ШД до відділення екстреної медичної допомоги 06.02.2024 о 19:27. Госпіталізований до хірургічного відділення з діагнозом: відкритий перелом нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням. Забита рана голови та лівої гомілки, а.с.146.

Факт спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, їх ступень тяжкості та механізм утворення, підтверджуються виписним епікрізом хворого відділення ортопедії та травматології №690/178 від 26.02.2024 та висновком експерта №97 від 29.02.2024, згідно якого у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому лівого стегна з рваною раною, рваної рани передньої поверхні лівої гомілки, закритої черепно-мозкової травми з раною лівої скронево-лобної ділянки, яка виразилась у формі струсу головного мозку. Вказані тілесні ушкодження виникли незадовго до потрапляння потерпілого до стаціонару лікувального закладу, від травматичної дії тупого предмету, могли утворитись від ударів тупими конструкціями кузова легкового автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди, при зіткненні транспортних засобів, з подальшим падінням та ударом об дорожнє покриття. Ушкодження у вигляді відкритого перелому стегнової кістки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, а.с.132, 144-145.

Згідно висновку експерта СЕ-19/115-24/2966-ІТ від 11.04.2024, на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система, фари головного світла автомобіля ВАЗ-2105 знаходились в працездатному стані. На автомобілі були встановлені різні шини на передній осі та з недостатньою висотою протектору, задні гальма знаходились в непрацездатному стані, а.с.99-104.

Згідно висновку експерта СЕ-19/115-24/2967-ІТ від 09.04.2024, на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система велосипеду Україна знаходились в працездатному стані, а.с.109-111.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 02.04.2024 зі схемою та таблицею зображень за участю підозрюваного ОСОБА_7 в присутності адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказав на смугу руху по якій він рухався в напрямку ДУ «МПТПІ» ДМС. Зазначив, що в автомобілі було увімкнено світло фар головного освітлення у режимі «ближнє світло». Далі ОСОБА_7 пояснив, що нічого більше не пам`ятає, а.с. 150-157.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 07.04.2024 зі схемою та таблицею зображень за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого потерпілий відтворив обставини ДТП за його участю,яке відбулось 06.02.2024. Так, ОСОБА_4 вказав напрямок руху в якому рухались три велосипеди. Далі зазначив напрямок в якому рухався автомобіль з увімкнений світлом головного освітлення у режимі «ближнє світло». Також під час слідчого експерименту було встановлено, що видимість перешкоди, а саме велосипеду з ліхтариком з робочого місця водія при увімкненому ближньому світлі фар головного освітлення склала понад 100 метрів. Фактичні дані отримані при слідчому експерименті за участю потерпілого, відповідають фактичним обставинам справи, а.с. 158-170.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 08.04.2024 зі схемою та таблицею зображень за участю свідка ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_8 відтворив обставини ДТП,яке відбулось 06.02.2024. Свідок розташував три велосипеди та вказав напрямок їх рух в бік с.Мартинівське, зазначивши, що їхав перший у колоні велосипедів та на його кермі був закріплений ліхтарик. При проведені замірів було встановлено, що інтервал його руху складав 0,3 м від переднього та заднього коліс до правого краю проїжджої частини. Зазначив, що у водія велосипеда, який рухався останній також був ліхтарик. Зазначив момент зміни руху водієм автомобіля. Фактичні дані отримані при слідчому експерименті за участю свідка ОСОБА_8 , відповідають фактичним обставинам справи, а.с.171-187.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/115-24/7032-ІТ від 30.04.2024, у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-2105» повинен був діяти у відповідно з вимогами п.10.1, 12.1 ПДР. Водій велосипеду повинен був діяти у відповідно з вимогами п. 12.3 ПДР. Дії водій автомобіля «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 не відповідали вимогам п.10.1, 12.1 ПДР України. В діях водія велосипеда не вбачається невідповідностей технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ-2105» мав технічну можливість запобігти події. Водій велосипеду не мав технічної можливості запобігти події. В наведеній дорожній ситуації дії водія автомобіля «ВАЗ-2105» з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водій велосипеду з технічної точки зору не знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП., а.с.192-195.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Суд вважає, що висновок експерта №СЕ-19/115-24/2968-ІТ від 10.04.2024 ( а.с.116-126) є неналежним доказом, так як він не дає відповідь на поставлені перед експертом питання, а отже даний висновок експерта ніяким чином не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене в повному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, належить кваліфікувати за ч. 2 ст.286-1 КК України. Обставинами, яіа пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст.66 КК України,є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст..65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66,67 КК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_7 вчинив необережний тяжкий злочин, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, посередньо характеризується, є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, вибачився перед потерпілим, але враховуючи що обвинувачений керував транспортним засобом, під час скоєння кримінального правопорушення, не маючи права на керування транспортним засобом, думку потерпілого, який погоджувався з думкою прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає, що ОСОБА_7 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст.286-1 КК України.

Суд не знаходить підставі, для застосування ст..69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Застосовуючи положення ст..69 КК України, суд повинен не просто встановити наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а з урахуванням особи винного умотивувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення, поведінкою особи під час його вчинення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів кримінальних правопорушень, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. При цьому, призначаючи засудженому більш м`який вид покарання, аніж встановлений санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК, суд має належно обґрунтувати, що саме цей захід примусу дозволить досягти ключової мети покарання, а саме виправлення винної особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Законодавець виділив підвищену суспільну небезпечність порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, та посилив відповідальність для таких осіб у ст..286-1 КК України. Санкція ч. 2 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років. Шкода потерпілому не відшкодована.

Отже, суд вважає, що призначення покарання ОСОБА_7 , з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді службового обмеження для військовослужбовців, не можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення.

Що ж стосується призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами ОСОБА_7 , то слід зазначити, що дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Суд, прерогативою якого є призначення покарання, повинен дотримуватись визначеної в кримінальному законі системи покарань, і не може відступити від неї. Якщо додаткове покарання безпосередньо передбачене в санкції статті Особливої частини КК України, то порядок його призначення залежить від особливостей конструкції цієї санкції. У випадку, коли додаткове покарання передбачається як обов`язкове до призначення, то це вже вирішено самим законодавцем, який, створюючи таку санкцію, тим самим покладає на суд обов`язок призначити додаткове покарання. При застосуванні таких санкцій відмова від призначення обов`язкового додаткового покарання можлива лише за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст.69 КК України. Санкція ч. 2 ст. 286-1 КК України передбачає призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років. Тобто, питання про необхідність призначення додаткового покарання вирішено у самій санкції статті, а тому суд зобов`язаний його призначити, за відсутності підстав для призначення більш м`якого покарання ніж визначено законодавцем (ст..69 КК України).

Суд вважає, що рівними перед законом у частині призначення покарання та реалізації своїх прав будуть як особи, які на час вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, мали право на керування транспортним засобом, так і особи, які його не мали.

Тому та обставина, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинивкримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України , не маючи права на керування транспортними засобами, не є перешкодою для застосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами, оскільки після відбуття основного покарання останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Відповідно до положень ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами КПК України, а згідно з ч.1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням та шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

В судовому засіданні було встановлено, що потерпілим ОСОБА_4 був пред`явленим до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 58 429 грн. 74 коп., яка полягає у витратах потерпілого на лікування, що підтверджується відповідними довідками, товарними чеками, рахунками та видатковими накладними (а.с.28-39). Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обвинуваченим ОСОБА_4 визнані в повному обсязі. На підставі ст.1166 ЦК України, суд вважає даний позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також потерпілим ОСОБА_4 був пред`явленим до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 100 00 грн., яка полягала в тому, що потерпілий переніс у фізичний біль, страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримав інвалідність третьої групи, на теперішній час це вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_7 визнані в повному обсязі. На підставі ст.1167 ЦК України, суд вважає даний позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що відповідно до ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 09.02.2023 року арешт на автомобіль «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 та велосипед чорного кольору моделі «Україна» був накладений з метою збереження речових доказів, то арешт на дані транспортні засоби підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох ) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишити у вигляді застави. Після набрання вироком законної сили та припинення дії запобіжного заходу у виді застави, визначеної ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.04.2024, повернути заставодавцю ОСОБА_10 заставу у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., внесену нею за ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Миколаївській області.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2024 року до виконання. Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк тримання його під вартою з 07.02.2024 по 09.04.2024.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 завдану йому матеріальну шкоду в сумі 58 429 ( п`ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять дев`ять) грн. 74 коп. та моральну шкоду в сумі 100000 (ста тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 8000 (вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 12 116 (дванадцять тисяччто шістнадцять) грн. 48 коп.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 09.02.2024 року, на автомобіль марки «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , скасувати.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 09.02.2024 року, на велосипед чорного кольору моделі «Україна», користувачем якого є ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ-2105» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який знаходиться на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського РУП ГУНП Миколаївської області, повернути ОСОБА_11 , як власнику. Велосипед марки «Україна», який знаходиться на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського РУП ГУНП Миколаївської області, повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: