УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві (далі - ТУ ДБР у м. Києві), щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що він 13.05.2024 звернувся до вказаного органу досудового розслідування заяву про вчинення суддею Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 387 КК України.

Заява органом досудового розслідування отримана того ж дня, однак на день звернення зі скаргою до слідчого судді відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 до ЄРДР не внесені.

Вважаючи викладене бездіяльністю посадових осіб ТУ ДБР у м. Києві, заявник просив зобов`язати уповноважену особу вказаного органу досудового розслідування внести відповідні відомості до ЄРДР.

У судове засідання заявник не прибув. У заяві від 06.06.2024 просив здійснити розгляд скарги за його відсутності та задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Враховуючи обмежені законом строки вирішення скарг зазначеної категорії, наявність документів, що дозволяють встановити необхідні обставини, слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд скарги без участі заявника.

Представник ТУ ДБР у м. Києві до суду не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Суддя, дослідивши скаргу, долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Як вбачається з долучених до скарги документів, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся 13.05.2024 до ТУ ДБР у м. Києві з заявою про ймовірне вчинення слідчим суддею Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 387 КК України

Із заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що Обухівським РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001984 від 30.08.2023 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки.

Діючи в інтересах цивільного позивача у кримінальному провадженні № 001984 - ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майнові права СТ « Рябина» (справа № 372/1271/24).

Однак, під час розгляду вказаного клопотання представника цивільного позивача - адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя ОСОБА_5 з власної ініціативи викликав у судове засідання іншого учасника кримінального провадження, не взявши до уваги прохання ініціатора клопотання про розгляд цього клопотання про арешт майна без участі власника майнових прав СТ « Рябина».

Крім того, під час ознайомлення з матеріалами справи № 372/1271/24, представнику ОСОБА_4 стало відомо, що слідчий суддя ОСОБА_5 без дозволу слідчого надав матеріали зазначеної справи на ознайомлення особі, якій належать майнові права СТ « Рябина», чим допустив, на думку ініціатора скарги, розголошення даних досудового розслідування кримінального провадження № 001984.

З викладеного витікає, що не погодившись із процесуальним діями слідчого судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_5 , представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР у м. Києві з заявою про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 387 КК України.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 2 Розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затв. наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Також, відповідно до позиції Касаційного кримінального суду, якщо не було події кримінального правопорушення або у діях особи немає складу кримінального правопорушення, за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Таким чином, зазначений обов`язок слідчого не є абсолютним, оскільки наведені вище положення Закону покладають на слідчого обов`язок внести до Реєстру відомості про вчинене кримінальне правопорушення, тобто передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Сукупність вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що до ЄРДР мають вноситися лише ті заяви чи повідомлення, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, не є виправданим здійснення досудового розслідування у тих випадках, коли безпосередньо з самої заяви не вбачається наявність хоча би загальних ознак кримінального правопорушення.

Як встановлено вище, заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 містила повідомлення про вчинення суддею кримінального правопорушення, яке полягало у розголошенні даних досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що судовий розгляд має здійснюватися незалежним та безстороннім судом.

Згідно з п.п. 1, 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.06.2020 № 7-р/2020 визначив, що суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

З викладеного витікає, що суддя під час розгляду справи та ухвалення рішення за наслідком її розгляду володіє «функційним імунітетом», тобто імунітетом від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання функційних обов`язків судді.

Слідчий суддя також бере до уваги, що ефективна реалізація права на судовий захист залежить, зокрема, від забезпечення гарантій незалежності суддів під час здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 04.12.2018 № 11-р/2018 наголосив, що «закріплення на конституційному рівні положення, відповідно до якого правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, та положення щодо незалежності суддів створює найважливішу гарантію додержання конституційних прав і свобод людини і громадянина» та «спрямоване на створення ефективного механізму виконання покладених на судову владу завдань, які полягають, насамперед, у захисті прав і свобод людини і громадянина, забезпеченні верховенства права та конституційного ладу в державі».

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17.11. 2010 № CM/Rec (2010) 12 (далі - Рекомендація), з посиланням на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що «метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу».

Згідно з п.68 Рекомендації тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Таким чином, передбачена КПК можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з виконанням ним своїх професійних обов`язків чи прийняттям судового рішення через процедуру кримінального переслідування є зазіханням на гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти міжнародного законодавства.

Слідчий суддя враховує, що стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання наведеного завдання і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені у ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Таким чином, оцінка слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення у ньому інформації саме про кримінальне правопорушення є обов`язковим етапом реалізації визначених Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України завдань.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у заяві адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані у ній події доводять ймовірність вчинення кримінального правопорушення, оскільки заявник фактично незгодний з невиконанням слідчим суддею ОСОБА_5 під час розгляду клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 001984, вимоги щодо розгляду такого клопотання за відсутності власника майнових прав СТ « Рябина».

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що у цьому випадку органом досудового розслідування не допущено бездіяльності, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 7, 9, 480 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей кримінальні правопорушення за заявою від 13.05.2024 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1