Провадження № 11-кп/4808/439/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши без участі сторін у кримінальному провадженні №0000007 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 1.08.2024 р. про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується за ст. 111 ч. 1 КК України.в умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Строк дії ухвали 60 днів до 29.09.2024 року.

Суд мотивував ухвалу тим, що при обгрунтованому обвинуваченні щодо ОСОБА_6 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме існує можливість переховуватися від суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 оспорює обґрунтованість ухвали суду, вважає її незаконною та необґрунтованою і з обраним запобіжним заходом не погоджується. Суд проігнорував вимогу щодо наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд виходив з підстав тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, переховування обвинуваченого від суду, а також начебто доведення прокурором існування ризиків, які він обґрунтовує тяжкістю покарання. В клопотанні прокурором не зазначено жодних обставин, на підставі яких він дійшов до висновку про наявність відповідних ризиків. Однак, судом зазначено, що прокурором поза розумним сумнівом доведено існування відповідних ризиків. Вважає, вказаний висновок суду безпідставним, оскільки він не грунтується ні на клопотанні прокурора, ні на матеріалах справи. Також, судом зроблений безпідставний висновок про те, що стороною обвинувачення в достатній мірі обґрунтовано неможливість застосування більш м?яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 . В клопотанні прокурор взагалі не надав обґрунтувань, чому більш м?які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до обвинуваченого. На думку апелянта вказаний висновок суду суперечить практиці ЄСПЛ. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу.

Апеляційний розгляд проведено без участі сторін в порядку ст. 422-1 КПК України.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, перевіривши подані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду вказаним вимогам закону відповідає, підстав для її зміни чи скасування не встановлено.

Висновок суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Обгрунтованими є мотиви суду про те, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та обґрунтованість його обвинувачення, лише тримання його під вартою зможе запобігти вказаним ризикам можливого ухилення від суду та дасть суду процесуальну можливість в розумні строки завершити судовий розгляд по суті обвинувачення.

За даними зазначених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України вчиненого в умовах дії правового режиму воєнного стану, санкція якого передбачає позбавлення волі від 12 до 15 років, він не всі обставини обвинувачення визнає, що є визначальними і достатніми підставами вважати, що обвинувачений може ухилятись від суду, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку суду або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст.184 ч.4 абз.8 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо інкримінованого йому злочину.

За таких обставин слід визнати, що тримання обвинуваченого під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку для завершення судового розгляду справи в розумні строки, тому апеляційні доводи обвинуваченогов цій частині, колегія суддів відхиляє.

Правових підстав для скасування ухвали не встановлено.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Таким чином апеляційну скаргу обвинуваченого колегія суддів залишає без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 1.08.2024 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4