ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3370/24 Номер провадження 11-кп/814/1988/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» про умовно -дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Домашлин Корюківського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого,

засудженого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 25.08.2021 за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що наявність заохочень та позитивна характеристика засудженого не дає підстави вважати, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08.08.2024 та постановити нову, якою задовільнити подання ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Стверджує, що відмова в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого у зв`язку з невідшкодуванням ним завданої шкоди є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктами 1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 25.08.2021 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Початок строку покарання-14.01.2023, кінець строку покарання-14.01.2026.

З 17.01.2024 відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)». В установі характеризується позитивно, дотримується виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, має 4 заохочення та мав 2 стягнення у попередній установі відбування покарання- ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» (а.с.79-82 та а.с.127), які погашені.В установі працевлаштований підсобним робітником на контрагентському об`єкті. Виконує роботи із благоустрою установи згідно графіків. До бухгалтерії установи надійшов виконавчий лист на суму 604046,04 грн, утримано - 290,90 грн.

Згідно з витягом з протоколу 18 від 30.07.2024 засіданням комісії ДУ «Крюківська виправна колонія (№29)» прийнято рішення про направлення до суду матеріалів про можливе умовно-дострокове звільнення від основного виду покарання ОСОБА_7 (а.о.с.214).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави, які б підтверджували про досягнення засудженим необхідного ступеню виправлення та доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Так з маеріалів провадження вбачається, що процес отримання ОСОБА_7 заохочень без стягнень почав здійснюватися лише з 04.10.2023 року, в той час як засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 14.01.2023, в тому числі 2 заохочення отримані 06.06.2024 та 25.07.2024, тобто такий процес мав місце не протягом усього строку відбування покарання, а спостерігався лише в період часу безпосередньо перед виникненням формальних передумов для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України.

Окрім того, за рішенням комісії ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» від 29.01.2024 було відмовлено в поданні матеріалів про застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, хоча оціночні критерії для застосування ст.82 КК України є значно нижчого рівня, від тих, що закріплені в ст.81 КК України (а.о.с.146-159).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що застосовані до засудженого стягнення, хоча й погашені наразі, проте свідчать про його нестабільну поведінку протягом часу відбування призначеного покарання.

При цьому з листа Корюківського відділу державної виконавчої служби у Кюрюківському районі Чернігівської області від 22.10.2024 №31108, вбачається, що станом на 22.10.2024 ОСОБА_7 сплачено 20328,22 на користь ОСОБА_8 ,794.33 виконавчого збору та 300.00 грн витрат виконавчого провадження і станом на 22.10.2024 залишок боргу становить 538531.82 грн на користь ОСОБА_8 та 54091,67 грн. виконавчого збору на користь держави, що в свою чергу свідчить про позитивні тенденції в поведінці ОСОБА_7 , однак поведінка засудженого не була сумлінною протягом усього строку відбування покарання, тому є відсутніми підстави для висновку про досягнення ним необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало б доцільність і необхідність звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання. Колегія суддів зауважує, що в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку саме за увесь строк відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У цьому випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Доводи апелянта враховані судом, однак самі по собі не свідчать про доведення засудженим свого виправлення, а тому не є доцільною та мотивованою підставою для застосування до останнього приписів ст.81 КК України.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4