Справа № 173/3322/24
Номер провадження1-кп/173/233/2024
08 листопада 2024 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дніпровське, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який офіційно не працює, однак займається підробітками, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
12 жовтня 2024 року, близько 23:00 години, більш точний час не встановлено, перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Червона Роза», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення останній легких тілесних ушкоджень.
Після чого, у вказаний день та час, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 , та стоячи навпроти неї, наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в область лівого ока, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу.
У результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 143-Е від 16.10.2024 року, потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі обох повік лівого ока, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли бути утворені від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі об такий (такі) предмет, давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному обстеженою, що підтверджується відповідними даними огляду потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_7 , про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, просила призначити покарання на розсуд суду. З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження дійшов висновку про розгляд кримінального провадження у його відсутність.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що в той день разом з цивільною дружиною пішли відпочити до кафе-бару «Червона Роза». Він вийшов на вулицю покурити, коли повернувся, побачив як ОСОБА_8 валить на підлогу його цивільну дружину. Спилив, вдарив Віолету кулаком руки в обличчя один раз, його відтягнули та він з жінкою поїхав на таксі додому. До цього часу раніше бачив Віолету, але не був з нею знайомий. Шкодує про вчинене, спилив, бо на той час таким чином заступився за жінку. Зрозумів, що зробив не правильно, але перед потерпілою не вибачився, бо не бачив її та не знає де вона проживає.
Прокурори у судовому засіданні зазначили, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просили суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім не дискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений проте проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню доньку, працює не офіційно, має фінансову можливість сплатити штраф в розмірі який зазначив прокурор, критично ставиться до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами правопорушень.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1