Справа № 545/995/23
Провадження № 1-в/545/226/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про заміну покарання засудженому ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому прохає замінити невідбуту частину покарання у вигляді арешту строком 2 місяці за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.04.2023 засудженому ОСОБА_4 на інший вид покарання у вигляді обмеження волі строком 4 місяці.

Прокурор надав суду заяву, в якій прохав судове засідання проводити без його участі, клопотання підтримав.

Засуджений судом викликався 17.04.2024, 20.05.2024, 10.06.2024, 03.07.2024, 11.09.2024, 22.10.2024, жодного разу не з`явився. Його явка в судове засідання прокурором забезпечена не була.

Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання прокурора, з наступних підстав.

Згідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання, у тому числі про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України, подається до суду, який ухвалив вирок.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.04.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч.1ст.309 КК України до арешту строком на 2місяці. Вирок набрав законної сили 08.05.2023.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23 серпня 2023 року, який набирає законної сили 28 березня 2024 року, передбачено нову редакцію ст. 60 КК України, якою визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

За змістом ст.60 КК України в редакції вказаного Закону № 3342-ІХ, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті.

Таким чином, покарання у вигляді арешту може бути засновано виключно до особи, яка є військовослужбовцем, а до інших осіб, що не відносяться до цієї категорії, зазначене покарання не застосовується, з урахуванням чого в санкції відповідних статей КК України були внесені зміни.

Так, санкцією ч.1ст.309 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) передбачено такі види покарання: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Окрім того, п.23 Розділу2 Прикінцевих та перехідних положень КК України передбачено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023, засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.3ст.74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. «а», «в» п.2 ч.1ст.72 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду та два дні обмеження волі, однак оскільки обмеження волі є більш суворим покаранням в структурі покарань, визначенихст.51 КК України порівняно з арештом та пробаційним наглядом, то заміна покарання, призначеного засудженому ОСОБА_4 у виді арешту на обмеження волі призведе до погіршення його становища, що буде суперечити приписам ч.1ст.5 КК України.

За вказаних обставин, заміна невідбутої частини покарання за умови, що особа не повідомлена та не обізнана про таке, є порушенням засад кримінального та кримінально-процесуального судочинства.

Таким чином, клопотання прокурора про заміну невідбутої частини покарання у вигляді арешту засудженому ОСОБА_4 на обмеження волі залишити без задоволення.

Керуючись,72,74, ст.ст.26,537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про заміну покарання засудженому ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1