ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2609/24 Справа № 192/1138/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марганець Дніпропетровської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення від покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відповідно до ст. 81 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що з огляду на застосоване до засудженого стягнення, яке хоча і є погашеним, його поведінка не є сумлінною за весь час відбування покарання, а застосовані заохочення не є системними, оскільки перше з них засуджений отримав лише через два з половиною роки після початку відбування покарання, що свідчить лише про те, що засуджений стає на шлях виправлення, оскільки в його поведінці є позитивні зміни.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався задовільно. Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути за весь час відбування покарання. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково в порядку ст. 81 КК. Посилається на те, що суд безпідставно врахував наявність одного стягнення, яке є погашеним і мало місце у червні 2022 року. Зазначає, що законодавець визначив, що покарання за злочин не є самоціллю, а однією з підстав для досягнення мети для перевиховання особи. Порушення режиму утримання з його сторони не носить повсякденний чи систематичний характер, більш того керівництво установи неодноразово заохочувало його за бездоганну зразкову поведінку за сумлінне ставлення до праці. Тому хибними та безпідставними вважає висновки суду, що його поведінка не є сумлінною. Крім того відповідно п. 13 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України особа, яка після отримання стягнення впродовж піврічного терміну не отримала нове стягнення визнається такою, що немає стягнень. Засуджений вказує, що зробив для себе належні висновки та визначив спрямувати майбутнє життя лише на неухильному дотриманні норм законності.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_6 Держнавою установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)», в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 11 листопада 2019 року. За період перебування в УВП №4 м. Дніпро, порушення режиму утримання не допустив, стягнень та заохочень не мав.

Початок строку відбування покарання: 05.11.2019, кінець строку відбування покарання: 05.11.2024.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» засуджений знаходиться з 28 листопада 2019 року, працевлаштований на виробництві установи до цеху ССЦ-3, до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується задовільно, допустив одне порушення режиму утримання, за що має одне стягнення (погашено за плином часу), має 3 заохочення у вигляді подяки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися сумлінно та відповідально відноситься до виконання робіт із благоустрою установи.

Відповідно до статті 124 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК не бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу. Відповідно до ст. 127 КВК не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить складу ради колективу засуджених.

16.07.2021 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК як особі, що не стає на шлях виправлення.

20.05.2022 комісією установи відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК як особі, що не стала на шлях виправлення.

24.03.2023 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК, як особі, що не довела свого виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення і стягнення на засудженого ОСОБА_6 , останній має три заохочення у виді подяки (11.04.2023, 19.10.2023, 16.01.2024) та одне стягнення у виді суворої догани (08.07.2022), яке погашене.

Згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці та дотримання вимог безпеки праці за ІV квартал 2022 року, ІІ квартал 2023 року оцінено як «задовільно», а не «добре», І, ІІІ, ІV квартали 2023 року оцінено як «добре».

Як слідує з довідки по особовій справі ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів за даним вироком і за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. ст. 75, 76 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 3 роки.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_6 та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року.

Умовно-достроковому звільненню підлягає по відбуттю 2/3 строку покарання 05.03.2023.

ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався, в тому числі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив та скоював знову нові кримінальні правопорушення. За даним вироком від 15.02.2019 засуджений також був звільнений від відбування покарання зі встановленням іспитового строку 3 роки, яке ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2019 скасовано та направлено ОСОБА_6 для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке він наразі відбуває в установі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК, призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою, не за певний період, а протягом всього строку відбування покарання, крім випадків, коли він за станом здоров`я не може бути працевлаштованим в установі.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період і погоджується з висновками суду першої інстанції, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних вище обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що такі зміни свідчать, що ОСОБА_6 тільки став на шлях виправлення і поки що не довів його.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що за відсутності відомостей щодо системних заохочень, які б давали підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення. Оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4