УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене керівником Білгород Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене керівником Білгород Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт із забороною розпорядження, відчуження та користування на майно вилучене під час проведення 15.10.2024 року затримання ОСОБА_6 , у порядку ст.. 208 КПК України, а саме на: грошові кошти банкноти Федеральної резервної системи США у кількості 2 штуки, номіналом по 100 доларів США кожна, з наступними серійними номерами: KB92880466DB2, HE59905944CE5, на загальну суму 200 доларів США; грошові кошти банкноти Національного банку України, у кількості 3 штуки, номіналом 1000, 200 та 50 гривень, на загальну суму 1250 гривень; мобільний телефон ОСОБА_6 марки Xiaomi моделі Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з SIM-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; предмет, ззовні схожий на кастет з металу,помаранчевого кольору, та предмет, зовні схожий на ніж з руків`ям чорного кольору, з написом М-ТАС.

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність у накладені арешту на предмети та засоби, виявлені та вилучені під час проведення затримання ОСОБА_6 здійсненого 15.10.2024, з метою огляду та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаних кримінальних правопорушень та має суттєве значення для здійснення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених предметах та засобах, призначення відповідних судових експертиз тощо.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 надав короткий виклад обставин кримінального правопорушення, вимоги клопотання підтримав частково, а саме просив не накладати арешт на вилучений ніж, оскільки в рамках кримінального провадження було проведено експертизу та встановлено, що вказаний ніж не відноситься до холодної зброї. в іншій частині вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, при цьому зазначив, що вилучені грошові кошти є коштами зі спеціального фонду ДБР.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені кастет та ніж, мотивуючи тим, що вказані предмети не мають відношення до кримінального провадження, в іншій частині вимог клопотання не заперечував.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Другим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.06.2024 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдата ОСОБА_6 , призначено на посаду гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони 1 відділу охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_6 при вступі до Збройних Сил України відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Перебуваючи на посаді гранатометник 1 відділення охорони взводу охорони 1 відділу охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_6 знав та розумів, що відповідно до пункту ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану

в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

В останній раз, відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час на всій території України діє воєнний стан.

Відповідно до Указу президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022 та набуття чинності Указу президента «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено мобілізацію та здійснюються відповідні мобілізаційні заходи.

Згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до наказу військового коменданта Ізмаїльського району Одеської області від 14.10.2024 № 187 Про призначення мобільних груп уповноважених посадових осіб, яким надано повноваження щодо перевірки військово-облікових документів у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також аналогічних попередніх наказів на відповідні дні, солдата ОСОБА_6 було залучено до виконання завдань під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі та включено в створені мобільні групи, яким надано повноваження щодо перевірки документів у вищевказаної категорії громадян. Крім того, включеним до складу мобільних груп уповноваженим особам надано право вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, та військово-облікових документів та спеціальний статус особи, викликати представників Національної поліції України, тощо.

Відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 194 від 23.02.2024 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крімвійськовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_6 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин.

Так, 24.09.2024, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи чоловіком у віці від 18 до 60 років, тобто таким, що підлягає призову під час мобілізації, приблизно о 23 год. 00 хв., перебував у будинку свого зайомого ОСОБА_8 , де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з його знайомим військовослужбовцем на Ім`я ОСОБА_9 .

На грунті виниклого конфлікту військовослужбовець ОСОБА_9 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_6 , який на той час проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації в АДРЕСА_1 ), та попросив останнього приїхати з метою вирішення цього конфлікту.

Так, ОСОБА_6 прибув до вище визначеного місця, в ході спілкування із ОСОБА_7 та встановлення відсутності у нього військово-облікових документів у останнього виник злочинний умисел, направлений на особисте незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, з цією метою ОСОБА_6 силоміць відібрав у ОСОБА_7 його гаманець, у якому перебували його особисті документи, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та службова перепустка в порт ОСОБА_10 , а також грошові кошти та повідомив, що вказані речі та документи він поверне останньому тільки в тому разі, якщо ОСОБА_7 придбає для нього 4 автомобільні шини та/або надасть грошові кошти, еквівалентні вартості таких шин у розмірі орієнтовно 1000 доларів США.

Після цього, розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

У наступному, 15.10.2024, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що він хоче забрати свої документи. В ході розмови ОСОБА_6 повідомив йому про необхідність прибуття для розмови до продовольчого магазину біля будинку АДРЕСА_1 .

Після цього, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув у визначене ОСОБА_6 місце, де ОСОБА_6 йому запитав, що саме він може йому запропонувати, аби забрати документи, на що ОСОБА_7 нагадав йому про прохання придбати автомобільні шини.

ОСОБА_6 відповів ОСОБА_7 , що про автомобільні шини він пожартував, у той же час виказав вимогу надання йому безпосередньо в цей день частини неправомірної вигоди у сумі 200 доларів США, при цьому зазначивши, що у разі ненадання цих коштів, він вчинить дії, щодо доставляння ОСОБА_7 до військового комісаріату та його силової мобілізації до лав Збройних сил України.

Побоюючись настання таких наслідків ОСОБА_7 вимушено погодився на вимоги ОСОБА_6 та попрямував до місця свого мешкання за грошовими коштами.

Надалі, на виконання раніше обумовленої домовленості, ОСОБА_7 прибув на місце зустрічі з ОСОБА_6 біля будинку АДРЕСА_1 , де передав, а ОСОБА_6 приблизно о 15 годині 30 хвилин, у зв`язку з попередньо виказаною ним вимогою, одержав від ОСОБА_7 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, а саме 200 доларів США, що станом на 15.10.2024 згідно офіційного курсу Національного банку України складало 8 239 гривень, 26 гривень за здійснення впливу на прийняття рішення уповноваженими військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації в АДРЕСА_1 ), а саме за не призов на військову службу під час мобілізації шляхом не доставляння ОСОБА_7 до приміщення РТЦК та СП, не проходження військово-лікарської комісії та, відповідно, не оновлення та не перевірки його військово-облікових даних.

15.10.2024 ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, та 17.03.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України

Так, 15.10.2014 під час затримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 добровільно видав належне йому майно, що перебувало у його одязі.

Зокрема ОСОБА_6 видав наступне: грошові кошти банкноти Федеральної резервної системи США у кількості 2 штуки, номіналом по 100 доларів США кожна, з наступними серійними номерами: KB92880466DB2, НОМЕР_5 , на загальну суму 200 доларів США, які поміщено в сейф-пакет № B2009016; грошові кошти банкноти Національного банку України, у кількості 3 штуки, номіналом 1000, 200 та 50 гривень, на загальну суму 1250 гривень, які поміщено в сейф-пакет № B2009766; мобільний телефон ОСОБА_6 марки Xiaomiмоделі Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з SIM-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакту №B2009017; предмет, ззовні схожий на кастет з металу, помаранчевого кольору, та предмет, зовні схожий на ніж з руків`ям чорного кольору, з написом М-ТАС, які поміщено до сейф-пакету № B2009018.

Вказані предмети та засоби, виявлені та вилучені в ході затримання ОСОБА_6 , постановою слідчого від 16.10.2024 року визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків віднесено можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна, зокрема для третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, визначених підстав накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов таких висновків.

1) Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна.

Як зазначалось вище, 16.10.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави поєднане з вимаганням.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину підтверджується: протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України від 15.10.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.10.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03.10.2024 року; заявою ОСОБА_7 27.09.2024 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 15.10.2024 року; протоколом повернення грошових коштів від 15.10.2024 року; відповіддю з ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.10.2024 року та додатками до неї.

Факти та обставини, які були озвучені та досліджені під час судового засідання, з розумною достатністю та вірогідністю, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, на даному етапі досудового розслідування, що події кримінальних правопорушень відбулись та до них може бути причетний ОСОБА_6 .

У майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

2) Правові підстави накладення арешту майна

Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також документи, якщо вони містять зазначені вище ознаки.

Тимчасове вилучення у власника електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі. При цьому, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного слідчим ТУ ДБР підозрюваний ОСОБА_6 затриманий 15.10.2024 о 15 год. 28 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

У ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 виявлено та вилучено: грошові кошти банкноти Федеральної резервної системи США у кількості 2 штуки, номіналом по 100 доларів США кожна, з наступними серійними номерами: KB92880466DB2, НОМЕР_5 , на загальну суму 200 доларів США, які поміщено в сейф-пакет № B2009016; грошові кошти банкноти Національного банку України, у кількості 3 штуки, номіналом 1000, 200 та 50 гривень, на загальну суму 1250 гривень, які поміщено в сейф-пакет № B2009766; мобільний телефон ОСОБА_6 марки Xiaomi моделі Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з SIM-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які поміщено до сейф-пакту №B2009017; предмет, ззовні схожий на кастет з металу, помаранчевого кольору, та предмет, зовні схожий на ніж з руків`ям чорного кольору, з написом М-ТАС, які поміщено до сейф-пакету № B2009018.

Оцінюючи вилучені під час затримання ОСОБА_6 речі на предмет наявності у них ознак речового доказу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Мобільний телефон Xiaomi моделі Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з SIM-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, може містити відомості, які в майбутньому можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні та відповідають ознакам речового доказу.

Більш того, враховуючи, що мобільний телефон може мати систему логічного захисту, як до самого телефону так і до менеджерів встановлених на ньому, у органу досудового розслідування наявна необхідність у перевірці даних, які в них містяться, на предмет наявності інформації, яка може мати значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою отримання відомостей, які мають значення для цього кримінального провадження та ймовірно містяться у вилученому телефоні, відповідно до наданих у судовому засіданні слідчим пояснень, вчиняються дії з призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що в ході досудового розслідування отримано інформацію, що вказаний телефон використовувався підозрюваним при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочинів у даному провадженні, зокрема через нього відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, він може містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Слідчий суддя також враховує й те, що з часу вилучення технічного пристрою, як накопичувача інформації, до часу прийняття рішення про необхідність арешту майна минув незначний проміжок часу, що ймовірно ускладнювало можливість проведення копіювання значного обсягу інформації без залучення спеціаліста.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Також в даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучені грошові кошти підлягають арешту, оскільки як було повідомлено слідчим вказані кошти були взяті зі спеціального фонду ДБР, а від так відповідають критеріям речових доказів тому їх збереження є доцільним.

Перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлений слідчим предмет ззовні схожий на кастет з металу,помаранчевого кольору є доказом в рамках даного кримінального провадження, оскільки ймовірно є таким, що вилучений законом з обігу, й у зв`язку із чим, є безпосереднім об`єктом експертних досліджень, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення арешту на предмет ззовні схожий на ніж з руків`ям чорного кольору, слідчий суддя бере до уваги думку слідчого, який просив не накладати арешт на даний предмет, оскільки вказаний предмет не є холодною зброєю

Аналізуючи викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні достатні підстави вважати, що вилучені у ході затримання ОСОБА_6 мобільний телефон, грошові кошти та предмет ззовні схожий на кастет, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та у органу досудового розслідування існує можливість використання відомостей, які у них містяться, як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні.

3) Речі є тим видом майна, на яке може бути накладено арешт

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку, зокрема, на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України). Слідчий ДБР у своєму клопотанні просить накласти арешт на спеціальний жето, посвідчення, банківські картки та мобільний телефон. Таке майно відповідає положенням ч. 2 ст. 181 ЦК України (оскільки є рухомим) та положенням ч. 10 ст. 170 КПК України, відтак, на нього може бути накладено арешт.

4) Завдання, для виконання яких слідчий звертається із клопотанням про арешт майна

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України). Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, можливість приховування, пошкодження, псування або знищення технічних пристроїв, інших речей, вилучених у ході затримання ОСОБА_6 та інформації, яка в них міститься, є обґрунтованою.

5) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливих кримінальних правопорушень, їх специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту у цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки не має на меті позбавити ОСОБА_6 належного йому майна, а лише тимчасово обмежити його право користування, розпорядження та відчуження вказаним майном, зокрема, до завершення експертного дослідження або завершення кримінального провадження.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власника майна ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене керівником Білгород Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження, відчуження та користування на майно вилучене під час проведення 15.10.2024 затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України, а саме на :

- грошові кошти банкноти Федеральної резервної системи США у кількості 2 штуки, номіналом по 100 доларів США кожна, з наступними серійними номерами: KB92880466DB2, HE59905944CE5, на загальну суму 200 доларів США;

- грошові кошти банкноти Національного банку України, у кількості 3 штуки, номіналом 1000, 200 та 50 гривень, на загальну суму 1250 гривень;

- мобільний телефон ОСОБА_6 марки Xiaomi моделі Redmi 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з SIM-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

- предмет, ззовні схожий на кастет з металу,помаранчевого кольору.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити, майно, яке було тимчасово вилучене в ході проведення затримання, а саме: предмет, зовні схожий на ніж з руків`ям чорного кольору, з написом М-ТАС, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути особі у якої воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1