ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/378/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0002511,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , і застосував до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.12.2024 року, а також відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосовування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що сторона обвинувачення в повному обсязі довела обставини, які дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру обґрунтованою, а також вказують на відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки лише тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, які передбачені ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що повний текст ухвали було складено 05.11.2024 року.

Також, просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю його проживання у АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також вказує, що у клопотанні слідчого не наведено будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не доведено можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив суду, що працівники поліції після його затримання на автовокзалі м.Тернополя, безпідставно застосували до нього кайданки та поклали в кишеню кейс білого кольору від навушників «Аіг Pods Рго2», який під час складання протоколу про затримання у нього був вилучений. Крім цього, дані навушники вказаної фірми були відсутні, а в нього поряд із цим кейсом від навушників, були вилучені його особисті навушники чорного кольору, що свідчить про безпідставність знаходження в його кишені кейса від навушників білого кольору, який не підходить до його навушників.

Також вказує, що у судовому засіданні ОСОБА_7 долучив до матеріалів справи №607/23558/24 копію заяви в ДБР м.Львова про внесення відомостей в ЄРДР на протиправні дії працівників поліції, які на момент затримання його побили, безпідставно одягли кайданки та підкинули у кишеню сторонній предмет, а саме кейс від навушників.

Захисник зазначає, що внаслідок побиття ОСОБА_7 працівниками поліції, і в нього на даний час накладено гіпс на ногу та болять ребра.

Також вважає, що показання свідка ОСОБА_10 , яка упізнала ОСОБА_7 як особу, що вчинила напад, слід оцінювати критично, оскільки в парку «Національного Відродження» в нічний час за відсутності освітлення неможливо було розгледіти особу на відстані.

Захисник вважає, що окрім показів потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 та впізнання по фотографіям проведеними із ними, інших доказів винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не здобуто.

Вважає, що оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання та наявність ризиків переховування від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Наведені в апеляційній скарзі обставини пропуску строку на апеляційне оскарження підтверджується наявними у справі матеріалами, а тому причини пропуску цього строку слід визнати поважними і на підставі ст.117 КПК України пропущений строк поновити.

Щодо суті апеляційної скарги, то перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що задовольняючи клопотання старшого слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, та прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання наявним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були ретельно перевірені слідчим суддею.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 31 жовтня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний і насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вказаного злочину за таких обставин: 30.10.2024, близько 19:15 год. у ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, перебуваючи у парку «Національного відродження», зі сторони просп. Злуки в м. Тернополі, та діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, здійснив напад на ОСОБА_11 , а саме перебуваючи позаду нього, схопив останнього за шию та висловив вимогу передачі йому грошових коштів. Надалі, ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого за шию і, бажаючи подавити його волю до можливого опору, дістав предмет, візуально схожий на ніж та приклав його до шиї ОСОБА_11 , після чого почав погрожувати його застосуванням, тобто виказав погрозу застосування насильства, яке є небезпечним для життя потерпілого. В подальшому, продовжуючи реалізовувати корисливий злочинний умисел на розбій, ОСОБА_7 почав залякувати потерпілого ОСОБА_11 , вимагаючи передати йому грошові кошти. Коли потерпілий повідомив, що у нього відсутні грошові кошти, ОСОБА_7 шляхом ривка зірвав ланцюжок із кулоном з шиї ОСОБА_11 , вартістю 100 грн., після чого з кишені куртки потерпілого викрав кейс білого кольору від навушників «Air Pods Pro 2», вартістю 1000 грн. В цей час, потерпілий ОСОБА_11 побачивши перехожу людину вигукнув прохання про допомогу. Після чого, ОСОБА_7 із викраденими речима ОСОБА_11 втік з місця скоєння кримінального правопорушення, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1100 грн., та завдав потерпілому тілесних ушкоджень.

Наведені діяння, які інкриміновані ОСОБА_7 , кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно в умовах воєнного стану.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є правильними, оскільки вони підтверджуються зібраними на цей час досудовим розслідуванням доказами, а саме даними: проколу огляду місця події від 30.10.2024р; заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2024р; протоколів допиту потерпілого ОСОБА_11 від 31.10.2024р. та свідка ОСОБА_10 і протоколів проведення з ними впізнання за фотознімками, під час якого вони кожен окремо упізнали ОСОБА_7 як особу, яка напередодні вчинила розбійний напад на потерпілого; протоколу освідування потерпілого від 31.10.2024; протоколу від 31.10.2024р затримання ОСОБА_7 як підозрюваного у вчиненні злочину.

Отже, при вирішенні питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що надані стороною обвинувачення докази в сукупності дають достатні підстави вважати, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому пред`явлена підозра є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги захисника і твердження сторони захисту про те, що виявлений у підозрюваного при затриманні кейс білого кольору для навушників «Air Pods Pro 2» йому підкинули працівники поліції під час його затримання і побиття не спростовують наведених в оскарженій ухвалі висновків слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, оскільки вона ґрунтується на інших доказах, а саме показаннях потерпілого і свідка, які упізнали ОСОБА_7 як особу, що вчинила розбій.

З огляду на вказане здобутий в результаті затримання ОСОБА_7 речовий доказ (кейс для навушників) не є єдиним доказом його причетності до вчинення інкримінованого злочину, а законність дій працівників поліції та доводи підозрюваного про його побиття під час затримання є предметом перевірки у кримінальному провадженні, яке як видно зі з місту апеляційної скарги розпочате управлінням ДБР за заявою ОСОБА_7 .

Аналізуючи доводи сторони захисту про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів також приходить до переконання про необґрунтованість таких доводів.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що в цьому кримінальному провадженні існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також апеляційний суд погоджується з висновком, що стороною обвинувачення доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, досудове розслідування перебуває на початковій стадії та на даний момент перебуваючи на волі він може незаконно здійснювати тиск та погрози потерпілому і свідку, які його упізнали як особу, що вчинила розбійний напад, з метою дачі ними неправдивих показань або відмови від раніше наданих ними показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати таким протиправним діям. При цьому, слідчий суддя правильно врахував, що згідно положень ч.2 ст.23 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч.4 ст.95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Щодо існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя правильно взяв до уваги, що підозрюваний раніше вчиняв умисні корисливі злочини, що в сукупності з даними про обґрунтованість пред`явленої йому на даний час підозри у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого злочину із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. З доданих до клопотання слідчого матеріалів установлено, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1, 2 ст. 187 КК України. Вказане свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може продовжувати злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, який вчинено в умовах воєнного стану, а саме - нападу з метою заволодінням чужим майном, поєднаний з погрозою насильства для життя потерпілого, та даних про особу підозрюваного в сукупності з наявністю ризиків, що передбачені ст.177 КПК, на даному етапі досудового розслідування є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання вказаним таким ризикам, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання не спростовують наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, на переконання колегії суддів за встановлених обставин доводи захисника щодо неможливості за відсутності освітлення у нічний час в парку «Національного відродження» на відстані розгледіти особу, колегія суддів вважає, необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний протокол допиту свідка, із якого вбачається, що ОСОБА_10 30.10.2024 року близько 19:15 год. повертаючись додому з магазину через парк по алеї, напроти магазину "АТБ", побачивши двох чоловіків одному на вигляд близько 40 років, іншому молодому хлопцю 20-25 років. Почувши крик молодого хлопця, побігла до них, побачивши її наближення високий чоловік втік. Також, як видно з показань цього свідка і потерпілого кожен з них вказав, що бачив особу, що вчинила розбійний напад, і зможе її упізнати, а в подальшому під час проведення впізнання кожен з них окремо вказав саме на ОСОБА_7 (а.к.п. 14-23).

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави для скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Окрім цього, в ході апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя правильно, з урахуванням наявних відомостей про обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, застосував п.1 ч.4 ст.183 КПК України і не визначив розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодінням чужим майном, який поєднаний із насильством до потерпілого.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність застосованого запобіжного заходу є необґрунтованими, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст.404,407,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити захиснику ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді