Провадження №1-кс/201/3968/2024
У Х В А Л А

Іменем України

17 вересня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07 липня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подав до суду скаргу на бездіяльність ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07 липня 2024 року.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Статтею 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на його оскарження, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що правом на звернення із скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань наділені лише особи, які попередньо зверталися до слідчого, прокурора із заявами чи повідомленнями про кримінальне правопорушення.

Вказана скарга не відповідає вимогами закону, оскільки до неї не надано доказів звернення заявника до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, скарга підлягає поверненню, що не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 32, 218, 303, 304, 306 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07 липня 2024 року повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1