Справа № 355/264/22
Провадження № 1-кп/355/31/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Баришівка кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536 від 02.04.2021року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Переяслав-Хмельницького, Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 191, ч. 1,2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Баришівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 191 та ч. 1,2 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Виходячи із змісту даного обвинувального акту, 15.11.2020 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасовому робочому місці начальника Пересувного ВПЗ №42, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, виконуючи покладені на нього обов`язки, а саме працівника пошти, який наділений функцією, щодо приймання платежів за комунальні послуги (п. 3.1.8 положення про Пересувне ВПЗ №42), будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору від 01.10.2020 (б/н), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 788 гривень 00 копійок за спожитий природний газ за жовтень 2020 року (згідно рахунку №). В подальшому, маючи у своєму законному віданні згадані кошти, ОСОБА_4 не звернув їх до належної оплати, а заволодів ними, обернувши на власну користь, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 788 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 20.11.2020 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на тимчасовому робочому місці начальника Пересувного ВПЗ №42, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи покладені на нього обов`язки, а саме працівника пошти, який наділений функцією, щодо приймання платежів за комунальні послуги (п. 3.1.8 положення про Пересувне ВПЗ №42), будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору від 01.10.2020 (б/н), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1101 гривня 00 копійок за спожитий природний газ за жовтень 2020 року (згідно рахунку №). В подальшому, маючи у своєму законному віданні згадані кошти, ОСОБА_4 не звернув їх до належної оплати, а заволодів ними, обернувши на власну користь, завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1101 гривня 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 20.11.2020 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на тимчасовому робочому місці начальника Пересувного ВПЗ №42, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , виконуючи покладені на нього обов`язки, а саме працівника пошти, який наділений функцією, щодо приймання платежів за комунальні послуги (п. 3.1.8 положення про Пересувне ВПЗ №42), будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору від 01.10.2020 (б/н), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 731 гривня 00 копійок за розподіл (доставку) природнього газу за листопад 2020 року (згідно рахунку №), діючи умисно, повторно, заволодів ними, розпорядившись на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 731 гривня 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 20.11.2020 (точного часу в ході юсудового розслідування не встановлено), перебуваючи на тимчасовому робочому місці начальника Пересувного ВПЗ №42, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючи покладені на нього обов`язки, а саме працівника пошти, який наділений функцією, щодо приймання платежів за комунальні послуги (п. 3.1.8 положення про Пересувне ВПЗ №42), будучи матеріально-відповідальною собою відповідно до договору від 01.10.2020 (б/н), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1300 гривень 00 копійок за спожитий природний газ за жовтень 2020 року (згідно рахунку №3), діючи умисно, повторно, заволодів ними, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1300 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 191 КК У країни.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 15.12.2020 точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 представившись працівником пошти, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 1764 грн. 00 коп. за спожитий природний газ за жовтень 2020 року (згідно рахунку №), діючи умисно, заволодів ними, розпорядившись ними а власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1764 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майна шляхом зловживання довірою (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 15.12.2020 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , представившись працівником пошти, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 335 гривень 00 копійок за спожитий природний газ за жовтень 2020 року (згідно рахунку №08000]5673), діючи умисно, повторно, заволодів ними, розпорядившись ними на власний розсуд, навдавши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 335 гривень 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ліючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 15.12.2020 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , представившись працівником пошти, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 530 гривень 00 копійок за спожитий природний газ за грудень 2020 року (згідно рахунку №), діючи умисно, повторно, заволодів ними, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на загальну суму 530 гривень 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 розуміючи протиправність своїх дій, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 15.12.2020 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , представившись працівником пошти, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 794 гривень 00 копійок за спожитий природний газ за грудень 2020 року (згідно рахунку №), діючи умисно, повторно, заволодів ними, розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 794 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майна шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з декриміналізацією вчиненого нти діянням.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185,190,191 КК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась часткова декриміналізація вчиненого обвинуваченим діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у справі відсутній.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 100, 284, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 191, ч. 1,2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Витрати на проведення експертизи в розмірі 4118,88 грн. покласти за рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Баришівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2024 року.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1