ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/333/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2024 року,

ВсТАНОВИла:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м`який та задоволено клопотання прокурора і продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 20 вересня 2024 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні багатоепізодних, в тому числі тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3,4 ст. 190 КК України, зазначив про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, взяв до уваги особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, вказав про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому дійшов висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого. Тому, з метою належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зважаючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , суд вважав виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою та продовжив запобіжний захід на 60 днів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт з можливістю працювати та носити електронний засіб контролю та просить зменшити розмір застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апелянт вважає, що ризики, які існували на день обрання запобіжного заходу обвинуваченому зменшилися, оскільки досудове розслідування кримінального провадження завершено та обвинувальний акт передано до суду, тому вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу.

Посилається на те, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, він є батьком двох дочок, має постійне місце проживання та реєстрації, тяжко хворіє. Апелянт зазначає, що розмір застави, який суд залишив без змін, є надто високим, тому є необґрунтованим.

Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки з повним текстом ухвали ознайомився 30.07.2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвала, яку оскаржує сторона захисту, постановлена судом 24 липня 2024 року під час підготовчого судового засідання за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2,3,4 ст. 190 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, за клопотанням прокурора про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 на час обрання запобіжного заходу не працював, а отже не мав постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні багатоепізодних, в тому числі тяжких кримінальних правопорушень, врахував тяжкість покарання, яке йому загрожує, у випадку визнання його винуватості, відсутність стійких соціальних зв`язків, тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обвинуваченому ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, що в межах, передбачених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, який достатньою мірою, у разі внесення застави, гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі "Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Посилання апелянта на те, що обвинувачений є батьком двох дочок, має постійне місце проживання, проте суспільна небезпека особи обвинуваченого та обставини, у яких він обвинувачується, не зменшилися. Щодо твердження про тяжке захворювання обвинуваченого, то відомості про неможливість утримувати ОСОБА_7 під вартою, відсутні.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.

Оскільки апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження, відповідно поновлення строку не потребує.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді