Справа № 702/712/23
Провадження № 1-в/702/39/24
У Х В А Л А

про відмову в припиненні примусових заходів медичного характеру

06.08.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання м. Монастирище заяву лікаря-психіатра комунального некомерційного підприємства «Монастирищенської багатопрофільної лікарні» Монастирищенської міської ради Черкаської області про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

лікаря-психіатра ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

особи стосовно, якої подано клопотання про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

законного представника особи, стосовно якої подано клопотання про припинення заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 - не з`явився,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.11.2023 застосовано відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На адресу суду 15.07.2024 від лікаря-психіатра комунального некомерційного підприємства «Монастирищенської багатопрофільної лікарні» Монастирищенської міської ради Черкаської області надійшла заява про припинення примусових заходів медичного характеру, відповідно до якої просить припинити примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом заяви слідує, що ОСОБА_3 з 02.01.2024 отримував амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку в кабінеті з надання психіатричної допомоги КНП «Монастирищенська БЛ» Монастирищенської міської ради Черкаської області.

В період з 02.01.2024 до 11.07.2024 хворий викликався та з`являвся на прийом до лікаря-психіатра вісім разів. Протягом періоду амбулаторного лікування хворому призначалися ліки, прийом яких останній підтверджує особисто. Скарги на свій стан здоров`я не виказує. Контакту доступний, орієнтований в часі, просторі та власній особистості. Фон настрою рівний. Мислення сповільнене, примітивне на питання відповідає однослівно. Інтелектуально - мнестичне зниження, що відповідає легкій розумовій відсталості. Наявність психо - продуктивної симптоматики заперечує. Критика знижена.

11.07.2024 хворий ОСОБА_3 оглянутий лікарсько-консультативною комісією КНП «Уманська психіатрична лікарня» Уманської міської ради, про що складено висновок №111 від 11.07.2024, відповідно до якого рекомендовано припинити примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, так як останній отримав курс амбулаторного психіатричного лікування та налаштований на подальший прийом ліків при необхідності у добровільному порядку, а тому потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, згідно з ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.11.2023 - відпала.

В судовому засіданні лікар-психіатр комунального некомерційного підприємства «Монастирищенської багатопрофільної лікарні» Монастирищенської міської ради Черкаської області ОСОБА_4 заяву підтримала повністю, просила її задовольнити та додатково пояснила, що наразі відпала потреба в раніше застосованих заходах примусового характеру, оскільки ОСОБА_3 пройшов курс лікування та за умови, якщо він не буде вживати алкоголь та приймати ліки його психічний стан не буде погіршуватись.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення заяви про припинення примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні особа стосовно, якої подано клопотання про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 заяву про припинення примусових заходів медичного характеру підтримав.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення заяви про припинення примусових заходів медичного характеру та додатково пояснила, що ОСОБА_3 наразі проживає одиноко, контроль за його поведінкою здійснює помічник міського голови ОСОБА_9 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення заяви про припинення примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали заяви, матеріали кримінального провадженні в розрізі вирішення даного питання, суд вважає, що заява про припинення примусових заходів медичного характеру не підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.11.2023 застосовано відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду з заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-III від 22.02.2000 питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Згідно з ч. 1 3 ст. 513 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 111 від 11.07.2024 ОСОБА_3 амбулаторно приймав ліки, налаштований на подальший прийом ліків в добровільному порядку, а тому потреба в застосування примусових заходів відпала. Комісія лікарів психіатрів вважає за необхідне припинити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

При вирішенні питання щодо припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги судом враховуються висновки, викладені у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» відповідно до яких примусові заході медичного характеру скасовуються (припиняються) в порядку, передбаченому КПК України, у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб. Тобто, за наявності визначених законом медичних критеріїв припинення примусових заходів медичного характеру є безальтернативним.

З висновку експерта не вбачається чи видужала особа до якої застосовано примусові заходи медичного характеру чи її психічний стан змінився настільки, що не становить очевидної небезпеки для такої особи або інших осіб.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 419 від 23.08.2023 (експертиза проводилась під час досудового розслідування) ОСОБА_3 виявляє прояви психічного розладу, хворобливого стану психіки у формі легкої розумової відсталості (рівень легкої, на межі помірно вираженої, дебільності) в стані декомпенсації, з анамально-особистісними психопатоподібними поведінковими реакціями, вираженими емоційно-вольовими розладами, схильністю до алкоголізації і з низьким рівнем адаптативного соціального функціонування.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 111 від 11.07.2024 діагноз ОСОБА_3 не змінився: легка розумова відсталість (рівень легкої, на межі помірно вираженої, дебільності) в стані декомпенсації, з анамально-особистісними психопатоподібними поведінковими реакціями, вираженими емоційно-вольовими розладами, схильністю до алкоголізації і з низьким рівнем адаптативного, соціального функціонування.

Таким чином, як на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так і на момент вирішення питання щодо припинення примусових заходів медичного характеру не вбачається змін у його психічному стані.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, крім того, відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 111 від 11.07.2024 до ОСОБА_3 з 26.06.2020 до 09.02.2021 та з 31.03.2021 до 02.12.2021 застосовувались примусові заходи медичного характеру, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи вцілому.

Також згідно з висновками лікарів-психіатрів ОСОБА_3 схильний до алкоголізації та періодично зловживає алкоголем.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів № 111 від 11.07.2024 відносно ОСОБА_3 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування на амбулаторному лікуванню ОСОБА_3 є нетривалим (поступив на лікування 09.01.2024), а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_3 носить стабільний та тривалий характер і що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування без нагляду лікарів, враховуючи як пояснення самого лікаря-психіатра, так і висновок комісії лікарів-психіатрів, що ОСОБА_3 схильний до алкоголізації, а тому потребує нагляду.

А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_3 на час звернення з заявою до суду настільки змінився, що він не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих, а тому, суд приходить до висновку, що подана заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 242, 332, 370, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви лікаря-психіатра комунального некомерційного підприємства «Монастирищенської багатопрофільної лікарні» Монастирищенської міської ради Черкаської області про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Суддя ОСОБА_10