Справа № 461/8805/24
Провадження № 1-кс/461/6743/24
01.11.2024 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на: мобільний телефон марки «iPhone 3E», imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , який 31.10.2024 вилучено в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вказані у даному клопотанні предмети та документи можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, та використовувались в якості засобів вчинення злочину і необхідні для розкриття кримінального правопорушення, тому просить суд клопотання задоволити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у заяві просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зі змісту клопотання вбачається, що 21 жовтня 2024 року орієнтовно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на відкритій польовій ділянці місцевості за координатами місцевості 49.6396557.23.6263387, що поблизу с. Переможне Львівського району Львівської області, у момент, коли старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_8 , яка на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова №461/7680/24 від 11.10.2024 здійснювала огляд земельних ділянок, що розташовані на території Комарнівської ОТГ, які, згідно розпорядження Голови Городоцької РДА №276 від 21.06.2017, використовує Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнології імені С.З. Ґжицького, в тому числі земель сільськогосподарського призначення, де, під час раптово виниклого конфлікту ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що остання є працівником правоохоронного органу, оскільки попередньо ОСОБА_8 пред`явила службове посвідчення, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, з метою перешкоджанню проведення огляду земельних ділянок, вчинив активний фізичний опір, спрямований на протидію здійсненню працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків, ОСОБА_7 підійшов до старшого слідчого в ОВС ОСОБА_8 , виражаючись нецензурними словами, наніс один удар кулаком правої руки у виличну область обличчя зліва, таким чином спричинивши тілесні ушкодження у вигляді підорбітальної гематоми зліва, забій м`ягких тканин виличної ділянки зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.
21 жовтня 2024 року о 22:00 в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Білина Самбірського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
22 жовтня 2024 року о 15:37 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
23 жовтня 2024 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова винесено ухвалу про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.
31.10.2024 на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 25.10.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , який, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_9 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone 3E», imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 .
Постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2024 року вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч.7 ст.237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на: мобільний телефон марки «iPhone 3E», imei: НОМЕР_1 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , який 31.10.2024 вилучено в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .
Накласти арешт, що полягатиме у позбавлені права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке перебувало у користуванні осіб, в яких воно вилучене.
Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1