УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003946 від 06.10.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України.

Згідно з зміненим обвинувальним актом від 23.02.2023 ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, в період часу з 18.01.2019 по 18.09.2020, маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняв відносно неї психологічне домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань та підтверджується притягненням останнього 18.01.2019, 28.08.2020, 11.09.2020 та 18.09.2020 Рівненським міським судом до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи неодноразово притягнутим до відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти тотожні та об`єднанні спільним умислом дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи систематично, маючи умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю своєї дружини ОСОБА_7 , 21.08.2020, у вечірню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в будинку за місцем їх спільного проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спровокував словесний конфлікт, в ході якого вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_7 , яке виразилось у словесних образах, погрозах та залякуванні останньої, що викликало в потерпілої побоювання за свою безпеку та спричинило емоційну невпевненість, а також завдало шкоди психічному здоров`ю, призвівши до страждань і принижень потерпілої, які викликали у неї негативні емоції та виразились у тривозі, страху, занепокоєнні та стресі.

Окрім цього, ОСОБА_6 , усвідомлюючи та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, 05.08.2021, приблизно о 20 год. 20 хв., перебуваючи в будинку за місцем спільного проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у словесних образах погрозах, приниженні та залякуванні останньої, та викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя останньої, а також, маючи умисел на заподіяння фізичних страждань та розладів фізичного здоров`я ОСОБА_7 , вчинив стосовно неї фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні останній не менше як двох ударів руками по голові та передпліччі, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на правому передпліччі та забою м`яких тканин лобної ділянки голови зліва, які, згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликало у потерпілої фізичні страждання та завдало останній фізичної шкоди.

Своїми умисними діями, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_7 примирилась з обвинуваченим, будь-яких претензій матеріального та морального характеру не має та не бажає притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Крім того, підтримав заяву потерпілої про залишення цивільного позову без розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження слід закрити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе набудь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Також судом враховується те, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з правилами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Таким чином, положення ст. 49 КК України є імперативною нормою, яка передбачає не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, які відповідно ст. 12 КК України, є нетяжкими зловинами.

Санкція ст. 126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Останнє кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено 05.08.2021, тобто з часу його вчинення минуло більше трьох років, перебіг давності не переривався, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

За таких обставин, суд, за наявності згоди обвинуваченого, приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, подану потерпілою ОСОБА_7 позовну заяву слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.cт. 12, 49 КК України, п. 2 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 288, 369-371, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003946 від 06.10.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення, згідно ст. 395 КПК України.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1