Справа №345/5065/24
Провадження № 1-кс/345/752/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000476 від 01.09.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

старша слідча СВ Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у ніч на 30.08.2024, а саме: близько 02 год. 20 хв. ОСОБА_7 перебував разом зі своїм братом ОСОБА_4 у приміщенні майстерні останнього, що за адресою АДРЕСА_1 , де спільно розпивали алкогольні напої. Під час спільного розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 розпочав наносити ряд цілеспрямованих ударів руками в життєво важливу ділянку тіла, а саме: в голову ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження. У свою чергу ОСОБА_7 , маючи намір уникнути подальшого розвитку конфлікту, покинув приміщення майстерні, а ОСОБА_4 залишився у середині.

В подальшому, 31.08.2024 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 знову прийшов до приміщення зазначеної майстерні, де в той час вже перебував ОСОБА_4 , з метою попросити у останнього грошових коштів. Під час спілкування ОСОБА_7 та ОСОБА_4 між ними знову виник словесний конфлікт, в ході якого останній, продовжуючи свої протиправні дії, наніс ОСОБА_7 ряд цілеспрямованих ударів в область голови та обличчя, внаслідок яких він вийшов з приміщення майстерні та втратив свідомість, а в подальшому ОСОБА_4 перемістив його на територію домоволодіння.

Внаслідок умисного нанесення ударів ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді набряку та стиснення головного мозку, крововиливів під оболонку головного мозку, перелому кісток лицевого черепа, закритої черепно-мозково-лицевої травми, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, є небезпечними для та життя та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, в результаті яких наступила смерть потерпілого.

Таким чином, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

01.09.2024 о 23:40 год. ОСОБА_4 було затримано на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Вказана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати свідків.

З урахуванням наявного у даному кримінальному провадженні конкретного суспільного інтересу (захист прав потерпілих і публічних інтересів), який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги свободи особистості, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, а також просив не визначати підозрюваному заставу.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою причетність до вчиненого кримінального правопорушення визнав та просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки буде дотримуватися всіх законів.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що прокурор просить обрати його підзахисному найсуворіший запобіжний захід, однак, підстав для його застосування немає, оскільки останній свою причетність до вчиненого визнає, щиро кається, співпрацює з правоохоронними органами. А тому просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, однак, якщо суд дійде до іншого висновку, то просить визначити заставу.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Дане клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Пункт 5 частини 2 статті 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме: у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді дійти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 31.08.2024, протоколом огляду трупа від 01.09.2024, протоколом огляду місцевості від 01.09.2024, протоколом обшуку від 01.09.2024, протоколами огляду речей і документів від 01.09.2024 та 02.09.2024, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 02.09.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 02.09.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Водночас суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленої підозри, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленої підозри, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 .

Окрім цього, застосування запобіжних заходів можливо за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти перший та третій вказаної статті.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать такі обставини:

- пункт 1 - може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може виїхати за межі Калуського району чи за межі області;

- пункт 3 може незаконно впливати свідків з метою уникнення покарання для того, щоб вони змінили свої покази, що може негативно вплинути на повне та всебічне досудове розслідування та відповідно судовий розгляд даного кримінального провадження.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим також враховує особу підозрюваного, його вік, те, що за допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, не працює та постійного доходу не має, одружений, має зареєстроване місце проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 02.09.2024 ОСОБА_4 затримано о 23:40 год. 01.09.2024.

Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання вищевказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу в межах наявного кримінального провадження, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а задоволення клопотання є доцільним і співмірним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При таких обставинах вважаю, що клопотання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задоволити і до підозрюваного ОСОБА_4 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

При цьому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про це клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на підозрюваного менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, однак на даному етапі досудового розслідування домашній арешт на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

А тому доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор просить не визначати підозрюваному заставу. Однак, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, вислухавши думку обох сторін, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, яка становить 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2024 року становить 3028 гривні.

Визначений судом розмір застави є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , а також буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним для підозрюваного суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає необхідним відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання старшої слідчої СВ Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 30.10.2024 включно.

Підозрюваного ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з 23:40 год. 01.09.2024.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75700,00 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265), у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення визначеної в ухвалі суми застави, негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язати його прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, та покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Визначені обов`язки покласти на підозрюваного на строк два місяці з часу внесення застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12).

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12), та вручити підозрюваному і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 09:00 годині 05.09.2024.

Слідчий суддя: