Вирок

Іменем України

05.09.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0002567 від 23.08.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Львова, громадянина України, непрацюючого, інваліда ІІ групи, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.308 КК України, -

в с т а н о в и в :

13.05.2020 ОСОБА_4 , страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування, а саме проходження замісної підтримуючої терапії у КНП ЛОР «ЛОНЦТ та ТУ», що за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого, за призначенням лікаря, почав отримувати для прийому лікарський засіб «Метадон-ЗН», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27.03.2012.

В подальшому, у ОСОБА_4 , який дізнався про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які на ній перебувають, у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місці, виник злочинний умисел на незаконне заволодіння зазначеним наркотичним засобом шляхом шахрайства, з метою його подальшого неконтрольованого використання.

З цією метою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжуючи перебувати на замісній підтримуючій терапії та отримувати у КНП ЛОР «ЛОНЦТ та ТУ» лікарський засіб «Метадон-ЗН», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, прибув до іншого суб`єкта господарської діяльності ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де подав заяву про отримання наркотичних засобів, підписав Інформаційний лист для хворого або особи, яка здійснює за ним догляд, про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням, а також уклав угоду про надання медичних послуг, приховавши від працівників медичної установи інформацію про перебування на лікуванні (програмі замісної підтримуючої терапії) в іншому медичному закладі, а саме в КНП ЛОР «ЛОНЦТ та ТУ».

В угоді про надання медичних послуг, ОСОБА_4 умисно зазначив, що на момент звернення до ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії» він не перебуває на лікуванні в іншому закладі охорони здоров`я, де йому призначено наркотичні та психотропні лікарські засоби, зобов`язавшись при цьому, під час лікування у даному закладі, не звертатись в інші медичні заклади з метою призначення йому наркотичних та психотропних лікарських засобів.

Тим самим, ОСОБА_4 приховав своє лікування у КНП ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування за програмою замісної підтримувальної терапії, таким чином ввівши в оману лікаря-психіатра ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії», в результаті чого в період часу, з 19.06.2022 по 10.02.2024, незаконно отримував лікарський засіб «Метадон-ЗН», кожна таблетка якого містить діючу речовину наркотичний засіб «матадон» масою 25 мг., по п`ять таблеток на добу, тим самим заволодів вказаним наркотичним засобом шляхом шахрайства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 ,його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.308 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.308 КК України, тобто заволодів наркотичними засобами шляхом шахрайства.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який згідно ст.89 КК України, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався та є особою з інвалідністю ІІ групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі.

У відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд дотримався вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому, слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування даного покарання та вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 326, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.308 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ по справі, а саме медичну картку амбулаторного хворого №12, виписану на ім`я ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1