Справа № 188/1838/24
Провадження № 1-кс/188/464/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Слідчий суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Петропавлівка клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 29.07.2024 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КК України стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, м. Кіровоград, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середньо-спеціальна , розлучений, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, у посаді солдата резерву 50 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,

з участю прокурора ( в режимі відео конференції) ОСОБА_11

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ( врежимі відео конференції) ОСОБА_4

адвоката обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Слідчими СВ відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000136 від 29.07.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Солдат ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді солдата резерву 50 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , 28 липня 2024 року близько 20:00 год., знаходячись в приміщенні гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов до кімнати де перебував ОСОБА_6 , та через раптово виникле неприязне ставлення до ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, під час виниклої між ними сварки, тримаючи в руках ніж, з яким він зайшов до кімнати в якій знаходився ОСОБА_6 , після чого, тримаючи вказаний ніж у правій руці, діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар вказаним ножем в область тулубу, внаслідок чого ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення задньої поверхні грудної клітини праворуч, правобічний пневмоторакс, правобічна підшкірна емфізема, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, після отримання якого ОСОБА_6 впав на ліжко, а ОСОБА_4 вийшов з даної кімнати.

29.07.2024 військовослужбовця ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 207, 208 КПК України.

31 липня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 вересня 2024 року.

Посилання на докази, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_4 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

У ході досудового слідства у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_4 встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо невиконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Оцінюючи ризик попередження спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми. Обґрунтуванням вказаного ризику при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є те, що підозрюваний може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від суду.

При цьому можливі посилання сторони захисту на відсутність на цей час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не власною правосвідомістю, а дієвістю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який на підставі статутів Збройних сил України, взявши на себе зобов`язання сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, порушив ці обов`язки.

Також не можна лишити поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 , як військовослужбовець, який тривалий час знаходився в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний громадянин України володіє інформацією, щодо місць проходу на територію, яка тимчасово непідконтрольна органам державної влади України, і може використовувати вказану інформацію для переховування на вказаній території.

Крім того, слід зазначити, що після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 намагаючись покинути місце вчинення злочину, перейшов до іншої кімнати та намагався сховати ніж, який є знаряддям вчинення злочину. Вказана поведінка підозрюваного свідчить про наміри уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує актуальність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 контактує за родом своєї служби зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Також, враховуючи, що підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень, про що, зокрема, свідчать зухвалий спосіб вчинених злочину, крім того слід зазначити, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого, дослідження їх судом.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, свідчить про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможністю підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України, особи.

Крім того, перебування поза межами тримання під вартою, підозрюваний як особа, що не має підстав для звільнення з військової служби зобов`язаний буде повернутися до підрозділу, в якому він проходить службу, тобто до місця, де також проходять службу свідки, що беззаперечно створить умови для здійснення тиску на них.

За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перевірена обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 , встановлені ризики передбачені статтею 177 цього Кодексу, та встановлений факт недостатності застосування більш мякого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а також приймаючи до уваги той факт, що строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 26.09.2024, оскільки на даний час наявні процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, тому доцільно продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, на даний час у вказаному провадженні необхідно:

-отримати висновки судових експертиз за напрямком імунології та цитології по вилученим предметам, речам та змивам з місця події;

-отримати висновки судової молекулярно-генетичної експертизи;

-виконати інші слідчі (процесуальні) дії у проведенні яких виникне необхідність;

-виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України.

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання , та просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні також підтримав клопотання та обґрунтував його.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не одружений, вказані дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, у вчиненні якого він підозрюється, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

У зв`язку з викладеним виникає необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 матеріальне становище та соціальні зв`язки останнього, у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що лише обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Крім того, зважаючи, що ОСОБА_4 на сьогоднішній день являється військовослужбовцем, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не виключений, а тому на останнього покладаються права, обов`язки особи, яка проходить певний курс військовослужбовця.

Відповідно до п. 2 ч. 2 Розділу І «Порядок тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців» затвердженого Наказом Наказ Міністерства оборони України 03 листопада 2020 року № 394 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 січня 2021 р. за № 38/35660) (далі Порядок) гауптвахта - спеціальне приміщення, обладнане в будівлі органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) для виконання покарання щодо військовослужбовців, засуджених до арешту, військовослужбовців, на яких накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, тримання узятих під варту та затриманих військовослужбовців, або приміщення (намет), яке може тимчасово обладнуватися на полігонах, у навчальних центрах та районах виконання Збройними Силами України завдань за призначенням

Згідно п. 10 ч. 2 Розділу І Порядку, узятий під варту військовослужбовець - це військовослужбовець, стосовно якого у порядку та на підставах, визначених законом, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Узятий під варту військовослужбовець - військовослужбовець, військовозобов`язаний, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений (підсудний), до якого за вмотивованим рішенням суду як запобіжний захід обрано взяття під варту.

Відповідно до ч. 1 Розділу VII Порядку, на гауптвахті окремо тримаються засуджені, узяті під варту, заарештовані та затримані: військовослужбовці строкової військової служби - окремо від військовослужбовців, які проходять службу за контрактом та за призовом під час мобілізації, на особливий період; обвинувачені або підозрювані в одному і тому самому кримінальному правопорушенні військовослужбовці - окремо від інших, за наявності рішення особи або органу, що здійснює кримінальне провадження;

Згідно до ч. 3 Розділу VII Порядку, засуджених, узятих під варту та заарештованих військовослужбовців тримають у загальних камерах із дотриманням вимог пункту 1 цього розділу. У виняткових випадках з метою збереження таємниці досудового розслідування, захисту узятих під варту військовослужбовців від можливих посягань на їхнє життя чи запобігання вчиненню ними нового кримінального правопорушення або за наявності на те медичних підстав за рішенням особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження, чи начальника органу управління Служби правопорядку, санкціонованим прокурором, їх можуть тримати в одиночних камерах.

Тобто, можливо прийти до висновку, що військовослужбовці повинні триматися у спеціально створених для них місцях обмеження волі, тобто в цьому випадку в умовах гауптвахти, яка знаходиться окремо від військової частини НОМЕР_1 , має свою охорону, медичний персонал, а тому з метою додержання прав заарештованого та приведення умов тримання ОСОБА_4 до вимог нормативно-правових актів, місце тримання останнього необхідно визначити в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

З урахуванням зазначеного та враховуючи, що перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом. Клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно ч.1-3 ст.199 КПК має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою і може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою лише у тому випадку, коли прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності з вимогами Кримінально-процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що 29 липня 2024 року відомості про даний злочин були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування закінчується 29 вересня 2024 року.

Разом з тим, закінчити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, оскільки органу досудового розслідування необхідно провести та завершити процесуальні дії.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Крім того , у відповідності до ч.3 ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КПК України якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пунктах 1 і 2 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений прокурором у межах строку, встановленого пунктом 1 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

В контексті кримінального провадження, Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 30 січня 2003 р. (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) відзначив, що "поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину". Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що строк досудового розслідування спливає, однак закінчити слідчі та процесуальні дії у цей строк не є можливим з об`єктивних причин, клопотання слідчого про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 28, 219, 294, 295-1, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 29.07.2024 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 жовтня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ця ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1