Справа № 357/7400/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 5 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0001620, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2024 року за обвинуваченнямОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Тетіїв, Тетіївського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді механіка ТОВ «МАЙСТЕР А» , неодруженого, раніше судимого:

-02.12.2020 Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Звільнений від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком в 1 рік;

-19.05.2021 Жашківським районним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 02.11.2022 вироком Черкаського апеляційного суду вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 19.05.2021 скасовано в частині призначення покарання та з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.06.2023 невідбуту частину основного покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 02.11.2022 у виді обмеження волі строком на 11 місяців 15 днів замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. 31.10.2023 покарання у виді громадських робіт відбуто,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

установив:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

01.05.2024 поліцейські в складі заступника командира взводу № 2 роти

№ 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 та поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 , відповідно до розстановки сил та засобів взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, виконували свої службові обов`язки, а саме здійснювали патрулювання на автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса».

Відповідно до посадових обов`язків працівників патрульної поліції, що затверджені Наказом Департаменту патрульної поліції від 17.04.2023 № 793, поліцейський:

- здійснює безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

- здійснює первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- самостійно виявляє правопорушення під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження;

- здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

Згідно з нормами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», працівники ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області ДПП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомко, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису», поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 та поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 були оснащені портативними відеореєстраторами.

Так, 01.05.2024 о 15 годині 01 хвилині, під час виконання посадових обов`язків працівниками поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поблизу стаціонарного пункту поліції, який знаходиться на 78-му кілометрі автомагістралі М-05 «Київ-Одеса», який розташований поблизу міста Біла Церква Київської області за порушення правил дорожнього руху зупинено транспортний засіб марки «DAF» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, після зупинки даного автомобіля працівниками поліції повідомлено водія ОСОБА_3 про причину зупинки та висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль.

Під час розмови з водієм ОСОБА_3 працівниками поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що останній не має права керування таким транспортним засобом, у зв`язку з чим ОСОБА_3 повідомлено про необхідність винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В цей час у ОСОБА_3 , який усвідомлював, що вчинив дії, за які передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе, з метою непритягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, виник протиправний умисел, спрямований на пропозицію надання поліцейським полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неправомірної вигоди за невчинення службовими особами дій в його інтересах з використанням службового становища.

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на висловлення пропозиції надати працівникам поліції неправомірну вигоду, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу стаціонарного пункту поліції, який знаходиться на 78-му кілометрі автомагістралі М-05 «Київ-Одеса», який розташований поблизу міста Біла Церква Київської області, знаючи, що поліцейські полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представилися та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота, пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, 01.05.2024 у період часу з 15 години 02 хвилин по 15 годину 22 хвилини, під час спілкування із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неодноразово наполегливо висловив зазначеним службовим особам намір про надання їм неправомірної вигоди в розмірі 1 000 гривень за нескладання вищевказаними службовими особами відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно він 01.05.2024 приблизно о 13 годині 00 хвилин, був зупинений працівниками поліції поблизу стаціонарного пункту поліції, який знаходиться на автомагістралі «Київ-Одеса», який розташований поблизу міста Біла Церква Київської області за порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом марки «DAF». Намагався надати працівникам поліції неправомірну вигоду в розмірі 1 000 гривень за нескладання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Під час судового засідання обвинувачений у вчиненому злочині розкаявся. Просив суворо не карати, має змогу сплатити штраф у розмірі 20 000 гривень.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого в судовому засіданні матеріальних претензій до обвинуваченого не мав, надав відповідну заяву та просив розглянути кримінальне провадження за правилами ч.3 ст. 349 КПК України.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає - визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому судом визнає рецидив злочину.

Крім цього судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, судимість у встановленому порядку не знята та не погашена, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, неодружений, офіційно працевлаштований, має місце реєстрації.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу, а також судом при призначенні покарання враховується поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, який в судовому засіданні каявся та карав себе за вчинене, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 1 ст. 369 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення, із застосуванням іспитового строку.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ, а саме DVD диск з відеозаписами подій за 01.05.2024, зберігати при матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_9