Провадження №1-кп/463/263/24
В И Р О К

іменем України

12 серпня 2024 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0000973 від 23.11.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 23 листопада 2023 року близько 13 год. 10 хв., перебуваючи на ринку «Галицьке перехрестя» за адресою: м. Львів, вул. Поліська, 2, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_5 , умисно наніс останній один удар кулаком руки в обличчя, а саме в область губної ділянки потерпілої, чим спричинив рану на верхній губі зліва, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи посередині і зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав частково та пояснив, що з потерпілою давно знайомі, працюють на ринку «Галицьке перехрестя» у м. Львові, реалізовують товар у різних магазинах. 23.11.2023 близько 13.00 год. він проходив поруч магазину де працює ОСОБА_7 та звернувся до неї з питанням коли вона поверне йому позичені грошові кошти, на що та заперечила цей факт і між ними виник конфлікт. Так як потерпіла почала шарпанину, хотіла його вдарити палкою, він відштовхнув її долонею чи кулаком руки, не розрахувавши, ненавмисно вдарив її в область губи. Про скоєне шкодує, але стверджує, що не мав умислу наносити потерпілій тілесні ушкодження. Цивільний позов не визнає, вважає наведені в ньому обставини надуманими.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 даними в судовому засіданні про те, що вони з обвинуваченим давно знайомі, реалізовують товар на ринку «Галицьке перехрестя». 23.11.2023 близько 13.00 год. стояла біля магазину. ОСОБА_4 , який проходив поруч і був в стані сильного алкогольного сп`яніння, почав безпричинно ображати її нецензурними словами, не реагував на її зауваження, після чого раптово кулаком правої руки вдарив в обличчя в область губи, спричинивши рани та крововиливи. Дані події бачили інші особи, які перебували на ринку, зокрема її мати та донька, які стояли біля магазину навпроти. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого їй завдано матеріальної та моральної шкоди, цивільний позов підтримує. Загалом така поведінка обвинуваченого має місце постійно, він безпідставно чіпляється до неї, нецензурно виражається на її адресу.

Показаннями свідка ОСОБА_8 даними в ході судового розгляду про те, що потерпіла ОСОБА_5 , яка є її донькою, 23.11.2023 в районі обіду стояла біля магазину на ринку «Галицьке перехрестя», де здійснює торгівлю, а вона в той час перебувала біля магазину навпроти з внучкою ОСОБА_9 . Поруч потерпілої проходив ОСОБА_4 , який був в стані алкогольного сп`яніння, почав з нею словесну перепалку і несподівано, моментально наніс потерпілій удар кулаком в область обличчя, після чого бачила кров на її губах. До цього моменту між ними не було ніякої шарпанини. Така поведінка обвинуваченого носить систематичний характер, він конфліктний, завжди чіпляється з образами до її доньки і до інших людей.

Аналогічними за змістом та по суті показаннями свідка ОСОБА_9 - доньки потерпілої ОСОБА_5 , яка теж була очевидцем події та викликала працівників поліції.

Відповідно до реєстрації повідомлення із служби 102 (а.с.66) ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_4 23.11.2023 о 13.07 год. на ринку «Галицьке перехрестя» вдарив рукою її маму ОСОБА_5 .

Заявою, поданою потерпілою ОСОБА_5 до Львівського РУП № 1 від 23.11.2023 (а.с.67), остання повідомила при яких обставинах обвинувачений наніс їй удар кулаком в обличчя.

Згідно з рапортом інспектора УПП у Л/о від 23.11.2023 (а.с.68), прибувши за викликом на ринок «Галицьке перехрестя» за адресою: м. Львів, вул. Поліська, 2, ОСОБА_9 повідомила, що її матері ОСОБА_10 наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_4 .

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 975 від 28.11.2023 у ОСОБА_5 , згідно наданих ксерокопій консультаційних висновків спеціалістів, при обстеженні у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 23.11.2023 було встановлено діагнози «Забій м`яких тканин верхньої губи та щічної ділянки», «Рвано-забійної рани верхньої губи». На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено рану на верхній губі зліва, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи посередині і зліва, які утворились від дії тупого предмета, могли виникнути 23.11.2023, можливо від удару кулаком в ділянку рота і відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.69-73).

При проведенні слідчого експерименту 29.11.2023 з участю потерпілої ОСОБА_5 (а.с.74-77), остання відтворила як обвинувачений наніс їй удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, а саме в область губної ділянки, що стверджується протоколом та долученою фототаблицею.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29.11.2023 та долученою фототаблицею (а.с.78-82) підтверджується як свідок ОСОБА_8 відтворила нанесення удару ОСОБА_4 кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілої, а саме в губи.

При проведенні слідчого експерименту з участю обвинуваченого (а.с.90-92), що відображено в протоколі від 30.11.2023 та на цифровому носії інформації, останній розповів, що 23.11.2023 близько 13.10 год. в ході словесного конфлікту, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , а саме в губну ділянку.

Таким чином, оцінюючи показання потерпілої, свідків, а також обвинуваченого в частині наявності конфлікту та самого факту нанесення удару потерпілій, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються наведеними об`єктивними письмовими доказами. Потерпіла та свідки, які бачили нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, детально відтворили обставини події, вказали локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, такі показання відповідають висновку судово-медичної експертизи, даним наведеним в медичних записах та підтверджуються іншими письмовими доказами.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в заперечення своєї вини щодо нанесення тілесного ушкодження з умислом, та розцінює їх як намір уникнути кримінальної відповідальності. Такі його показання спростовуються вище наведеними доказами. Покликання на те, що він не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень, а міг нанести такі ненавмисно під час шарпанини, є неспроможні, виходячи з обставин, які склалися. Так, судом встановлено, що на грунті особистих неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою відбувся словесний конфлікт. При цьому, для встановлення винуватості ОСОБА_4 та кваліфікації його дій не мають правового значення обставини самої суперечки, адже показаннями свідків та письмовими доказами підтверджено, що конфлікт розпочав обвинувачений, натомість потерпіла не вчиняла відносно нього будь-яких протиправних дій, а саме не шарпала, не намагалася вдарити. Показання обвинуваченого дані в судовому засіданні про те, що він лише хотів відштовхнути потерпілу та наніс удар ненавмисно не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Окрім вище наведених доказів такі спростовуються і поясненнями самого обвинуваченого, які він надав під час проведення слідчого експерименту про умисне нанесення ним удару кулаком в обличчя потерпілої. Відтак, за неприязних стосунків, які склалися, наносячи удар в обличчя потерпілої, ОСОБА_4 усвідомлював, що завдає шкоди її здоров`ю, і сам характер тілесних ушкоджень вказує на те, що він діяв умисно. Такий факт встановлено судом беззаперечно, тому у потерпілої не було підстав оговорювати обвинуваченого.

Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є проступком; особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, джерело доходу, міцні соціальні зв`язки; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу, що буде достатнім покаранням для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Розмір штрафу належить визначити у відповідності до ст. 53 КК України.

Цивільний позов (а.с.17-23) ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 1 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з медичних документів хворої ОСОБА_5 , рахунку-акту та квитанції (а.с.24-33), вона понесла витрати на обстеження у зв`язку із отриманою травмою в розмірі 1 500 грн., тому матеріальна шкода у вказаному розмірі підлягає до стягнення з обвинуваченого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 є проступком, обвинувачений шкодує про скоєне, але не розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки не визнає нанесення ним тілесних ушкоджень з умислу, не вчинив жодних дій спрямованих на відшкодування шкоди потерпілій. Також суд враховує, що ОСОБА_5 завдано легкі тілесні ушкодження, вона перебувала на відповідному лікуванні, що очевидно спричинило їй фізичний біль, душевні страждання, погіршення її стану здоров`я.

Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілій страждань, заподіяння їй легких тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, суд знаходить наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_4 5 000 грн. моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 30 000 грн., які представник потерпілої просить стягнути з обвинуваченого в порядку ч. 1 ст. 124 КПК України, суд враховує наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Такі витрати складаються, в тому числі, із витрат на правову допомогу (ч.1 ст. 118 КПК України).

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (справи № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 826/1216/16).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні ст. 91 КПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу , а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

На підтвердження вимог представник потерпілої посилався на договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, детальний опис робіт (а.с.34-40).

Разом з тим, всупереч ч. 1 ст. 124 КПК України на підтвердження відповідних витрат здійснених потерпілою, представником не подано жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, тобто квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касових чеків, тощо.

Крім цього, інформація, яка міститься в акті виконаних робіт та фактично дублюється в детальному описі робіт, зокрема перелік наданих послуг, вартість однієї години роботи адвоката, та фактично є попереднім (орієнтованим) розрахунком суми витрат, не може вважатись належним розрахунком, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на правову допомогу та не є належним доказом розміру таких витрат.

За наведених обставин на даний час суд не знаходить правових підстав для задоволення указаних вимог представника потерпілого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 500 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1