КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000182 від 02 травня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 25 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Взято підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки в його діях немає складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України.

Вказує, що вину ОСОБА_7 , не визнає, оскільки не вчиняв дії, в яких підозрюється, проте пояснює, що дійсно вів переписку у застосунку «Telegram» з користувачем на ім`я « ОСОБА_11 » та отримував кошти на крипто гаманець за нібито підпал релейних шаф, але фактичних підпалів не здійснював, вводив в оману користувача на ім`я «ОСОБА_11», надсилаючи йому фото палаючої релейної шафи, скачаної в мережі інтернет, як доказ виконання «роботи» з метою отримання грошових коштів.

Зазначає, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 готовий в повній мірі співпрацювати зі слідством та надавати покази, не переховується від слідства, по першому виклику з`являється до слідчого, при чому особисто з`явився до Солом`янського районного суду м. Києва на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому підозрюваний розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі; впливати будь-яким чином на свідків/понятих ОСОБА_7 не має сенсу, з користувачем на ім`я «ОСОБА_11» останній не спілкується, жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 113 КК України, окрім суперечливих показів єдиного свідка ОСОБА_12 , немає.

Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дружину ОСОБА_13 , яка має онкологічне захворювання щитоподібної залози, також має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій у складі 21 окремого батальйону спеціального призначення Президентської бригади імені гетьмана ОСОБА_14 на посаді сапера та приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 02 травня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року, у громадянина України ОСОБА_7 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, виник злочинний умисел на вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Не пізніше 23 березня 2024 року ОСОБА_7 у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» надійшло повідомлення від користувача з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 », в якому останній запропонував ОСОБА_7 за грошову винагороду здійснювати підпали, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення - релейних шаф.

У подальшому, не пізніше 23 березня 2024 року, переслідуючи корисливий мотив, а також з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України ОСОБА_7 , використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомив користувачу з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 », усвідомлюючи, що вказаний користувач є представником держави-агресора, про те, що готовий здійснювати підпали об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме релейних шаф.

Надалі, використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», користувачем з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 », ОСОБА_7 надано детальну інструкцію щодо знищення шляхом підпалу об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме релейних шаф.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , знаходячись 22 березня 2024 року приблизно о 13 год. 30 хв. за географічними координатами 50.052940, 30.723990 поблизу села Долина, побачив релейну шафу №10, яка розташована поблизу села Долина на 52 кілометрі залізно-дорожньої лінії №1, яку обрав предметом свого злочинного посягання та вирішив підпалити.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, у той же день, використовуючи невстановлену суміш, підпалив релейну шафу №10, після чого з метою підтвердження здійснення підпалу, здійснив відеофіксацію вчиненого на власний мобільний телефон марки «iPhone» та відправив користувачу з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 ».

Того ж дня, на крипто гаманець ОСОБА_7 на платформі «ByBit» нараховано грошові кошти у сумі 277 USDT, що еквівалентно приблизно 11 329 грн, як оплату за виконане завдання.

Таким чином, ОСОБА_7 у період воєнного стану з метою ослаблення держави вчинив дії, спрямовані на організацію підпалу релейної шафи №10, яка розташована поблизу села Долина на 52 кілометрі залізно-дорожньої лінії № 1 за географічними координатами 50.052940, 30.723990 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», чим вчинив зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 02 квітня 2024 року у період часу приблизно з 11:00 по 12:00 ОСОБА_7 , з метою підготовки до вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи в гіпермаркеті « Епіцентр », який розташований за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 83 придбав пляшку об`ємом 0,5 літрів з розчинником для краски.

Далі, 02 квітня 2024 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , за попередньою змовою з користувачем застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 », знаходячись за географічними координатами 49.728486, 30.424206 поблизу села Сухоліси, побачив релейну шафу сигнальної установки №3 на 46 кілометрі пікету № 6, яку обрав предметом свого злочинного посягання та вирішив її підпалити, після чого умисно, з корисливих мотивів, за допомогою приладу для монтування, відігнув правий нижній край двері релейної шафи, облив її заздалегідь підготовленою пляшкою об`ємом 0,5 літрів з розчинником для фарби та за допомогою запальнички здійснив підпал.

Так, для підтвердження здійснення підпалу, на виконання вказівки користувача застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 », ОСОБА_7 здійснив відеофіксацію вчиненого підпалу на власний мобільний телефон марки «iPhone», під час якого показав заздалегідь погоджений з користувачем застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» з ім`ям « ОСОБА_11 », з обліковим записом « ОСОБА_15 » жест рукою «Великий палець вниз».

26 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України.

27 вересня 2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000182 від 02 травня 2024 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 25 листопада 2024 року, без визначення розміру застави.

Взято підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України, підтверджується наявними в матеріалах доказами, зокрема, листи щодо виконання доручення заступника начальника управління Головного управління контрозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму 2 управління ОСОБА_16 від 24 травня 2024 року №8/5/1-4525, від 03 липня 2024 року №8/3/1-5662; протокол огляду від 01 липня 2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 16 вересня 2024 року; протокол слідчого експерименту від 17 вересня 2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 25 вересня 2024 року.

Також, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а саме: існування ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру пройшов незначний проміжок часу, він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі; ризику незаконного впливу на свідків, з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а також наявний у матеріалах клопотання протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 25 вересня 2024 року, в якому свідок повідомив, що підозрюваний просив його не говорити про поїздки, які ним були здійснені з ОСОБА_7 ; ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не проведений весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи режим воєнного стану, особливості вчинення кримінального правопорушення та високий ступінь його суспільної небезпеки.

Так, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки санкція частини другої статті 113 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 15 років до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України, стадію досудового розслідування, а також особу підозрюваного, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про достатність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на частину четверту статті 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 113 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 вину не визнає, оскільки не вчиняв дії, в яких підозрюється, проте пояснює, що дійсно вів переписку у застосунку «Telegram» з користувачем на ім`я « ОСОБА_11 » та отримував кошти на крипто гаманець за нібито підпал релейних шаф, але фактичних підпалів не здійснював, вводив в оману користувача на ім`я «ОСОБА_11», надсилаючи йому фото палаючої релейної шафи, скачаної в мережі інтернет, як доказ виконання «роботи» з метою отримання грошових коштів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_17 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Аргументи скаржника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дружину ОСОБА_13 , яка має онкологічне захворювання щитоподібної залози, також має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій у складі 21 окремого батальйону спеціального призначення Президентської бригади імені гетьмана ОСОБА_14 на посаді сапера та приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4