У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.10.2024 року, якою накладено арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку 24 вересня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 кв. АДРЕСА_1 ,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

Скаржник ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 30000 доларів США.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, вилучене 24 вересня 2024 року, під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 , із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

предмети ззовні схожі на купюри іноземної валюти долари США, загальною кількістю 300 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 30 000 доларів США;

ноутбук марки Lenovo сірого кольору S/N PP3K187M.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду та істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону.

Зазначає, що слідчим формально перелічено підстави передбачені КПК України для накладення арешту, при цьому не конкретизовано та не долучено доказів, якими підтверджується, що вилучені кошти отримані внаслідок протиправних дій.

Вказує, що слідчим суддею не враховано її пояснення, щодо походження грошових коштів те, що вони не мають жодного відношення до кримінального правопорушення та будь-яких протиправних дій у вчиненні яких підозрюється її чоловік.

Пояснює, що зазначені грошові кошти, є її особистою приватною власністю та джерело їх походження не пов`язано з жодними протиправними діями, вони були набуті у період до окупації Херсонської області. Разом з тим, слідчим під час обшуку вказані кошти вилучені, без належного дослідження походження цих коштів.

Зазначає, що наразі вона залишилась без засобів до існування, без власного житла, має значні вади по здоров`ю на ґрунті перенесених подій пов`язаних з окупацією та з арештом чоловіка.

Вказує, що судом не взято до уваги, те що, за припущенням слідчого, неправомірна вигода становить 7000 доларів США, при цьому, розмір коштів на які накладено арешт становить 30000 доларів США, що очевидно вказує на не співмірність розміру неправомірної вигоди з розміром, коштів на які накладено арешт та невиправданість мети застосування арешту, і як наслідок необґрунтованого порушення права власності. Разом з тим, своїм рішенням, суд першої інстанції нівелював принципи права власності, натомість за відсутності доказового забезпечення зі сторони слідства, підтримав сторону обвинувачення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000050 від 01 травня 2024 року, кваліфіковане за частиною третьою статті 368, частиною першою статті 362 КК України за фактом, вимагання та одержання службовою особою органу місцевого самоврядування у Херсонській області за попередньою змовою групою осіб спільно з військовою службовою особою однієї з військових установ неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, а також за фактом несанкціонованої зміни та внесення фіктивних даних про непридатність до військової служби та виключення з військового обліку військовозобов`язаних до автоматизованої системи «Оберіг».

За версією органу досудового розслідування, група осіб, у складі ОСОБА_9 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , яка працює на посаді спеціаліста з питань військового обліку та реєстрації місця проживання «Центра надання адміністративних послуг» Музиківської ОТГ Херсонської області, ОСОБА_6 старшого офіцера відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , який перебуває на посаді оператора обліку та бронювання солдатів та сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою між собою вимагають та отримують неправомірну вигоду від військовозобов`язаних осіб за внесення неправдивих відомостей до військово-облікових документів цих осіб, щодо непридатності до військової служби з виключенням їх з військового обліку.

24 вересні 2024 року, у межах цього кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено банкноти схожі на долари США в кількості 300 купюр, номіналом по 100 та ноутбук марки Lenovo, сірого кольору S/N PP3K187М.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 25 вересня 2024 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000050 від 01 травня 2024 року.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане майно, в обґрунтування клопотання вказав, що виявлене в ході обшуку майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що вилучені під час проведення обшуку майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, та з метою забезпечення його збереження, як речового доказу, вважав за необхідне накласти арешт на дане майно.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

В провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000050 від 01 травня 2024 року, кваліфіковане за частиною третьою статті 368, частиною першою статті 362 КК України за фактом, вимагання та одержання службовою особою органу місцевого самоврядування у Херсонській області за попередньою змовою групою осіб спільно з військовою службовою особою однієї з військових установ неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, а також за фактом несанкціонованої зміни та внесення фіктивних даних про непридатність до військової служби та виключення з військового обліку військовозобов`язаних до автоматизованої системи «Оберіг».

За версією органу досудового розслідування, група осіб, у складі ОСОБА_9 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , яка працює на посаді спеціаліста з питань військового обліку та реєстрації місця проживання «Центра надання адміністративних послуг» Музиківської ОТГ Херсонської області, ОСОБА_6 старшого офіцера відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , який перебуває на посаді оператора обліку та бронювання солдатів та сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою між собою вимагають та отримують неправомірну вигоду від військовозобов`язаних осіб за внесення неправдивих відомостей до військово-облікових документів цих осіб, щодо непридатності до військової служби з виключенням їх з військового обліку.

24 вересні 2024 року, у межах цього кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено банкноти схожі на долари США в кількості 300 купюр, номіналом по 100 та ноутбук марки Lenovo, сірого кольору S/N PP3K187М.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 25 вересня 2024 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000050 від 01 травня 2024 року.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане майно, в обґрунтування клопотання вказав, що виявлене в ході обшуку майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях ОСОБА_6 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а вилучене в ході проведення обшуку майно, є речовим доказом в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження.

З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на зазначене майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, прийняв рішення про накладення арешту на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України ( тобто є речовими доказами) може бути втрачено або приховано тому, на думку колегії суддів, арешт на них слідчим суддею було накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із вимаганням та одержанням службовою особою за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 , який у цьому кримінальному провадженні повідомлений про підозру у вчиненні дій, що охоплюються складом злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, вилучено речі та документи перелічені слідчим у поданому клопотанні, які безпосередньо виступають як знаряддя вчинення кримінального правопорушення або предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або які могли бути здобуті протиправним шляхом та свідчать про ймовірну причетність останнього до вчинення вищевказаних протиправних дій.

Доводи апеляційної скарг про те що, вилучені під час обшуку грошові кошти є особистими збереженнями ОСОБА_5 , є неспроможними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, слідчим суддею досліджено відеозапис протоколу обшуку від 24 вересня 2024 року. Відтворенням відеозапису обставин, що мали місце під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 після виявлення коштів у іноземній валюті у сумі 30000 доларів США вказувала про належність цих коштів виключно її чоловікові ОСОБА_6 . При цьому пояснювала, що походження цих коштів їй невідоме та їх приносив до квартири ОСОБА_6 не пояснюючи їх походження.

З доданих до клопотання органом досудового розслідування доказів слідує, що ОСОБА_6 спільно проживав у квартирі АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та від здійснення своєї незаконної діяльності міг та мав можливість накопичити указані грошові кошти.

Змістом підозри, яка повідомлена ОСОБА_6 вбачається що останній у своїй незаконній діяльності отримував кошти від надання послуг за виключення та зняття військовозобов`язаний осіб з військового обліку, внаслідок чого відшукані під час обшуку кошти могли бути одержані ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від цього майна.

За такого, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що вилучені слідчими СУ ГУНП в Миколаївській області кошти в іноземній валюті під час обшуку 24 вересня 2024 року з більшою вірогідністю належать саме підозрюваному ОСОБА_6 , аніж ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги, щодо належності коштів у іноземній валюті ОСОБА_5 , не підтвердженні належними доказами, та не узгоджуються із обставинами встановленими у цьому кримінальному провадженні

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано за наявності правових підстав накладено арешт на майно підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі апелянта обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. 100, 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.10.2024 року, якою накладено арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку 24 вересня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 кв. АДРЕСА_1 ,- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді