№ 207/2925/21
№ 1-в/207/143/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське подання Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ ,

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 листопада 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі . На підставі ст. 75 КК України 2001 року ОСОБА_4 звільнено від покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки з покладанням на нього обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Начальник Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області» звернувся до суду з поданням про приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» .

Суд , ознайомившись з поданням та матеріалами справи , вислухавши думку прокурора , який підтримав подання , вважає його таким , що підлягає задоволенню , з наступних підстав .

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» .

Згідно до Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції , внаслідок чого , дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка , шахрайство , привласнення чи розтрата , якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України , якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян , то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень , крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень , для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги , визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року .

Згідно пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України , податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) , встановленому законом на 1 січня звітного податкового року , - для будь-якого платника податку .

Станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» становить 2270 гривень 00 копійок .

Таким чином , з 9 серпня 2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення , якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , тобто на 2021 рік до 2270 гривень 00 копійок , а отже суд вважає , що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон , яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння засудженого .

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків , коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи .

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України 2001 року закон про кримінальну відповідальність , що скасовує кримінальну протиправність діяння , пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи , має зворотну дію у часі , тобто поширюється на осіб , які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності , у тому числі на осіб , які відбувають покарання або відбули покарання , але мають судимість .

Як встановлено вироком суду , ОСОБА_4 3 червня 2021 року вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року , при цьому спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 560 гривень 00 копійок .

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України 2001 року зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України , та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення .

Закон про кримінальну відповідальність , що скасовує кримінальну протиправність діяння , пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи , має зворотну дію у часі , тобто поширюється на осіб , які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності , у тому числі на осіб , які відбувають покарання або відбули покарання , але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України) .

Таким чином , на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку , якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення .

Частиною 2 статті 74 КК України 2001 року передбачено , що особа , засуджена за діяння , караність якого законом усунена , підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання .

Таким чином , враховуючи , що ОСОБА_4 за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 листопада 2022 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму , меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна , тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час , суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону , звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України 2001 року .

Керуючись ст. 4 , 5 , ч. 2 ст. 74 КК України 2001 року , ст. 537 , 539 КПК України , суд

У Х В А Л И В

Подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області» про приведення вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 листопада 2022 року , ухваленого відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» , задовольнити .

Звільнити ОСОБА_4 від покарання , призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 листопада 2022 року у зв`язку з засудженням за діяння , караність якого законом усунена .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення .

Суддя ОСОБА_1