Справа № 481/941/24
Провадж.№ 1-кс/481/428/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання користувача майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.06.2024 року у кримінальному провадженні №0000291 від 02.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме скасувати арешт на майно - легковий автомобіль ВАЗ НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та повернути йому як користувачу.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що в арешті майна відповідно до ухвали слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.06.2024 року про накладення арешту на легковий автомобіль ВАЗ НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 та перебував у його користуванні, на даний час відпала потреба. Станом на 15.07.2024 року в рамках розслідування вказаного кримінального провадження, судовим експертом було оглянуто даний автомобіль та проведено інженерно-транспортні експертизи, а тому подальше зберігання даного автомобіля на території ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області є недоцільним.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити, також просив справу слухати без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи відсутністю підстав вважати, що необхідність у накладенні арешту на майно на даний час відпала. Також прокурор зазначила, що слідчі дії по даному кримінальному провадженню на даний час ще тривають. Просила справу слухати без її участі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження №0000291 від 02.06.2024 року, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 02.06.2024 року слідчим відділенням ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області зареєстроване кримінальне провадження № №0000291, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.06.2024 року було накладено арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 02.06.2024 в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000291 під час проведення огляду місця події, а саме на: легковий автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , який зберігається на території ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статями 7, 16, КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на тимчасово вилучене майно за ухвалою слідчого судді від 04.06.2024 року був накладений обґрунтовано.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З письмових пояснень прокурора ОСОБА_5 , встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та вказаний автомобіль необхідний для подальшого проведення слідчих дій та призначення судових експертиз, тобто не всі процесуальні дії з ним проведені, тому підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не відпали.

Крім того, заявником до клопотання не було долучено жодних доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

Ураховуючи те, що кримінальне провадження не завершено, слідчі дії тривають, суду не надано доказів того, що перестала існувати потреба в арешті майна, яке містить на собі сліди злочину, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1