ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1601/24 Справа № 235/5793/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 -

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2024 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК України.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначає про обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання їх вчиненню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

На вказане рішення захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відмовити. Обрати ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб. Зазначає, що ризики зазначені в клопотання є надуманими. Підозра відносно ОСОБА_9 є необґрунтованою та недоведеною. Крім того, захисник вказує, що при затриманні до ОСОБА_10 були застосовані недозволені методи ведення слідства та тиск з боку правоохоронних органів.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК України, доведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та належним чином оцінив вагомість наявних доказів, наданих на підтвердження цих обставин, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також його сімейний, майновий стан, стан здоров`я та репутацію.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків зазначених у клопотанні, колегія суддів зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є саме запобігання спробам підозрюваного вчинити певні дії визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а не покарання за вже скоєні, переховування, втечу, вплив на потерпілих тощо.

Так, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 відноситься до категорії особливо тяжких, а саме проти власності, та передбачає покарання до 15 років позбавлення волі.

Фактично, подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення підозрюваного ОСОБА_9 з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

При цьому, відсутність, на теперішній час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Доводи апеляційної скарги захисту щодо необхідності визначення застави є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_9 під вартою є не лише очікування суду, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ризики наведені у клопотанні прокурора та констатовані в ухвалі слідчого судді в достатній мірі обґрунтовані, а застосування відносно ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу є повністю виправданим, оскільки більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити належного та достатнього контролю за діями підозрюваного.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги захисту, щодо необґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_9 в контексті її розуміння ЄСПЛ.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка доказів є завданням наступних етапів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді