Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3525/22
Номер провадження 1-кп/711/144/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суду м. Черкаси в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора - начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалах обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 18.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.307, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 18.06.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.307, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні 23.10.2024 прокурор ОСОБА_3 подав до суду письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданому клопотанні прокурор вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в період часу з травня 2021 року і не менше ніж по травень 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав до виконання його вказівок та розпоряджень, координував взаємовідносини між утримуваними в слідчому ізоляторі особами та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території режимного корпусу №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор також зазначає, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє 29.12.2021 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 08.04.2022 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 20.01.2023 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.08.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.10.2024 року включно.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.255-1 КК України, та тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.307 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, найсуворіше - від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи відсутність у ОСОБА_4 в сукупності міцних соціальних зв`язків, зокрема, місця роботи, постійного джерела доходів, відсутність тяжких хвороб, існує обгрунтований ризик того, що він з метою ухилення від можливого майбутнього покарання може переховуватись від суду, що вказує на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, 14.01.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000018 від 15.01.2023, що розслідується ГСУ НПУ, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Таким чином прокурор просить врахувати, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, нові злочини вчинив умисно, в умовах перебування в слідчому ізоляторі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що вказує на те, що його злочинна діяльність носить тривалий, систематичний та цілеспрямований характер, а тому він може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що вказує на ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заявлені ризики на цей час не зменшилися і продовжують існувати, а тому сторона обвинувачення вважає, що жоден із м`якіших запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а тому наявна необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на тих умовах, на яких він був обраний, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання перерахованих ризиків та забезпечення належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили з урахуванням стану здоров?я ОСОБА_4 застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , думку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.06.2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.07.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.09.2024 року включно.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.08.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.10.2024 року включно.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.307, ч.2 ст.255-1, санкція тяжчого з яких передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» зазначено, що ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що вона не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Суд приймає до уваги доводи прокурора про наявність ризику можливості ОСОБА_4 переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення,зважаючи на тяжкість санкцій кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, а також характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є раніше неодноразово судимим, та перебуваючи в місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а з 14.01.2024 ще й підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, що свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень,а тому ризики, про які зазначає прокурор, щодо можливості переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, продовження злочинної діяльності у якій обвинувачується чи вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими та на даний час не зменшилися, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров?я чи з інших причин не може утримуватися під вартою - судом не встановлено.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.12.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29.10.2024 року о 08:30 годині.

Головуючий: ОСОБА_1