КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6742/24
Провадження № 1-кп/552/1000/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2024 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000767 від 01.08.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2022 року народження, ОСОБА_7 , 2023 року народження, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

До Київського районного суду м. Полтави 01.10.2024 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000767 від 01.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою суду від 07.10.2024 призначений судовий розгляд обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини, встановлені судом.

25.07.2024 в період часу з 20 год 00 хв по 03 год 00 хв 26.07.2024, ОСОБА_6 , у порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство (вид насильства згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству») по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_8 , відповідно до ст. 3 3акону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству»), тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах за наступних обставин.

Установлено, що 25.07.2024 в період часу з 20 год 00 хв по 03 год 00 хв 26.07.2024, ОСОБА_6 перебував за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , у ході словесного конфлікту зі співмешканкою - потерпілою ОСОБА_8 у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на нанесення останній тілесних ушкоджень тобто вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, штовхнув ОСОБА_8 двома руками у тулуб, вхопив правою рукою за волосся від чого остання впала на коліна. Далі ОСОБА_6 наніс потерпілій один удар правою рукою, пальці якої стиснуті в кулак, в ділянку потилиці зліва.

У подальшому, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 за одяг і силою штовхнув на дитяче ліжко, в результаті чого потерпіла впала та вдарилася лівою частиною тулуба. Далі, взявши дерев`яну палицю від дитячого ліжка, ОСОБА_6 наніс потерпілій близько 10 ударів по спині у ділянки грудної клітини та попереку. Після цього останній взяв до правої руки металеву гантеллю та наніс нею три удари ОСОБА_8 по голові в ділянку по потилиці.

Далі ОСОБА_6 вирішив продовжити свою злочинну діяльність, та, тримаючи у руці металеву ложку для взуття, наніс нею потерпілій близько 10 ударів по лівій та правій нозі.

Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості можливо розділити на декілька груп:

- до першої групи відносяться: перелом середньої фаланги 4-го пальця лівої стопи та переломи поперечних відростків L2 зліва та L4 справа з помірним зміщенням, синець попереку, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я;

-до другої групи відносяться: гематоми голови та кінцівок, які кваліфікуються, як у своїй сукупності так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

-до третьої групи відноситься: синець шкіри тулубу, який кваліфікується, як легке тілесне ушкодження.

Кваліфікація дій обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 1 статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, повідомив суду обставини вчинення ним інкримінованого злочину, місце, час та спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 . Також вказав, що тілесні ушкодження заподіяні ввечері внаслідок триваючої суперечки із цивільною дружиною у присутності малолітніх дітей, внаслідок вживання останнім алкоголю - пива. Після нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений пропонував викликати швидку допомогу, однак потерпіла відмовилась та у подальшому самостійно звернулась за медичною допомогою. Вказав, що на час судового розгляду обвинувального акту працевлаштувався на додаткову роботу, з метою фінансової підтримки потерпілої та двох спільних дітей, які проживають у Німеччині, з цивільною дружиною примирився, планує одружитись, приймає активну участь у вихованні дітей з якими спілкується майже щодня, погодився на проходження програми для кривдників, просив його суворо не карати.

Прокурор та обвинувачений, його захисник, просили проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про проведення судового засідання без її участі, просила обвинуваченого суворо не карати, призначити покарання з іспитовим строком, вказала на примирення (а.с. 16). Враховуючи викладене, суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі потерпілої.

Обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, ОСОБА_6 визнав себе винним. Суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає та йому роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, а тому суд, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Таким чином, суд, обмеживши дослідження фактичних обставин, допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються долі речових доказів, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив суд призначити йому покарання за частиною 1 статті 122 КК України у виді одного року обмеження волі. Пропонував на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рвк. На підставі ст. 76 КК України просив зобов`язати обвинуваченого протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Застосувати щодо обвинуваченого обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 90-1 КК України. Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив його суворо не карати, із запропонованою прокурором мірою покарання погодився, запевняв суд, що в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень та відшкодує повністю шкоду. Просив не застосовувати передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 90-1 КК України обмежувальні заходи, окрім направлення для проходження програми для кривдників.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , з огляду на сталі сімейні відносини обвинуваченого з дітьми, участь останнього у вихованні малолітніх дітей, його постійну фінансову допомогу родині, вважав, що відсутні підстави для застосування передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 90-1 КК України обмежувальних заходів, окрім направлення для проходження програми для кривдників, із запропонованою прокурором мірою та видом покарання погодився.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 122 КК України є нетяжким злочином.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд пом`якшуючими покарання обставинами вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування потерпілим завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Факт щирого каяття ОСОБА_6 у вчиненому злочині знайшов своє підтвердження і в судовому засіданні, про що об`єктивно засвідчила його поведінка та визнання вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням.

Щодо активного сприяння у розкритті злочину, то як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 у ході досудового розслідування вказав на обставини вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому знайшли своє підтвердження.

Суд також враховує позицію потерпілого та прокурора, які вважали, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Отже, суд дійшов висновку, що у справі встановлена сукупність пом`якшуючих обставин, яка, на думку суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

У зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до інформації КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні не перебував, на обліку у лікаря нарколога також не перебуває.

Враховуючи, що обвинувачений, на переконання суду, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому і своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчиняти кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення визначеної ст. 50 КК України мети покарання.

Орім того, згідно з ч. 1 ст.91-1КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Оскільки обвинуваченому призначено покарання не пов`язане з реальним його відбуттям, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, останнього необхідно направити для проходження програми для кривдників, строком на три місяці, що узгоджується із положеннями ст. 91-1 КК України та ч. 2 ст. 76 КК України. Такі заходи за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Підстав для застосування інших обмежувальних заходів щодо обвинуваченого судом не встанволено.

Мотиви ухвалення інших рішень, що вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, у зв`язку із чим підстави для його вирішення судом відсутні.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 30.09.2024 у справі №552/5896/24 обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 28.11.2024 включно.

Отже, ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили необхідно залишити запобіжний заході у виді особистого зобов`язання.

Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 468-469, 471, 473-475, 615 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 , протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, та направити його для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Залишити ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Речові докази, а саме:

- дві металеві ложки для взуття, повернути власнику ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Резолютивна частина вироку проголошена судом на підставі частини 15 статті 615 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1