УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0001131 від 13.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 369 ч. 1 КК України

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування встановлено: 12.10.2024 о 17:26 надійшло повідомлення від поліцейського СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про те, що під час опрацювання ЄО №9530 «Домашнє насильство» військовослужбовець ЗСУ, молодший сержант, командир відділення, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 з метою не притягнення останнього до адмін. відповідальності надав неправомірну вигоду працівникам поліції, поклавши у службовий автомобіль працівників грошові кошти в кількості 5 купюр, номіналом 200 гривень кожна, загальна сума чого становить 1000 гривень.

13.10.2024 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 з попередньою кваліфікацією за ст. 369 ч. 1 КК України.

12.10.2024, під час огляду місця події поблизу будинку АДРЕСА_1 , об`єктом якого був службовий автомобіль марки «Мітсубіші» з н.з. НОМЕР_2 , всередині якого знаходились грошові кошти, вилучено грошові кошти в сумі 1000 гривень наступними п`ятьома купюрами, а саме: купюра номіналом 200 гривень з серійним номером ЄЄ 7485994; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АС 4556905; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером НОМЕР_3 ; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АТ 0719170; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером НОМЕР_4 , котрі надав гр. ОСОБА_5 було поміщено в спецпакет №WAR 1926604, котрий опечатано та підписано понятими та слідчим.

Постановою слідчого від 13.10.2024 вилучені в ході огляду місця події грошові кошти визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені вищевказані грошові кошти в сумі 1000 гривень наступними п`ятьома купюрами, а саме: купюра номіналом 200 гривень з серійним номером ЄЄ 7485994; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АС 4556905; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером ЕБ 8168848; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АТ 0719170; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АС 2578350, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду клопотання за його відсутністю, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явилась, будь-яких заперечень щодо розгляду клопотання за її відсутності про накладення арешту не надала.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені речі, які мають значення речового доказу у кримінальному провадженні №0001131 від 13.10.2024, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені речі, які зазначені слідчою у клопотанні в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що виявлене та вилучене майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою його збереження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 1000 гривень наступними п`ятьома купюрами, а саме: купюра номіналом 200 гривень з серійним номером ЄЄ 7485994; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АС 4556905; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером ЕБ 8168848; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АТ 0719170; купюра номіналом 200 гривень з серійним номером АС 2578350, що були вилучені 12.10.2024 під час огляду місця події поблизу будинку АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_6