У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності. Клопотання мотивовано тим, що його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 років та 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання приєднано частину не відбутого покарання згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 31.01.2022 року у вигляді шість місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднано невідбуте покарання згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 27.04.2018 року у вигляді шість місяців позбавлення волі. Остаточно призначено до відбуття покарання ОСОБА_3 чотири роки шість місяців позбавлення волі. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2023 постановлено з вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 , виключити посилання на застосування ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання. Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки шість місяців й на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 31.01.2022 у виді позбавлення волі на строк шість місяців і вважати ОСОБА_3 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. У решті вирок залишено без зміни. Разом з тим, у вироку зазначено, що засуджений завдав матеріальної шкоди на загальну суму 1850 грн., що підпадає під дію закону про декриміналізацію, який становить розмір завданої шкоди 3028 грн.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити таке, доповнив, що має захворювання на цукровий діабет.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд без його участі.

Заслухавши учасників, розглянувши клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20.05.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 3 років та 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання приєднано частину не відбутого покарання згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 31.01.2022 року у вигляді шість місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднано невідбуте покарання згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 27.04.2018 року у вигляді шість місяців позбавлення волі. Остаточно призначено до відбуття покарання ОСОБА_3 чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2023 постановлено з вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_3 виключити посилання на застосування ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання. Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки шість місяців й на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 31.01.2022 у виді позбавлення волі на строк шість місяців і вважати ОСОБА_3 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. У решті вирок залишено без зміни.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів". Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 10 лютого 2021 року.

Станом на день вчинення кримінального правопорушення прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн., відтак кримінальна відповідальність у 2021 році передбачена за вчинення крадіжки майна вартість якого становить більше 2270 грн.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України та те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна становила 1850 грн., тобто була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2270 грн, суд вважає клопотання засудженого про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у справі №309/638/21 у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2022 року, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст ухвали складено 20.11.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1