Провадження №1-кп/523/1316/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

24.09.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001545 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 09.11.2024року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Доманівка, Доманівського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 2021 року народження, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 достовірно знав про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 року № 64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного станув Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022, затверджено Законом України від 16.11.2022 року № 2738- ІХ з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 року №2915- ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком з 05 години 30 хвилин з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 01.05.2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року №3057-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 строком на 90 діб, Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 строком на 90 діб, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 №3564-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 строком на 90 діб, Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 строком на 90 діб.

Відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію».

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Абз. 11 п. 9 Постанови Кабінету України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», передбачає, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки та розвідувальних органів) на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Так, 30 серпня 2023 року за результатами обстеження, проведеного, згідно довідки військово-лікарської комісії № 189/11/6710, ОСОБА_4 визнано придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, яка діє до серпня 2027 року. Також встановлено, що відсутні обставини, передбачені ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації.

При цьому, ОСОБА_4 30.08.2023 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 336 Кримінального кодексу України, та відносно останнього був складений акт про відмову від призову на військову службу за мобілізацією та вручена повістка про відправку 30.08.2023 до військової частини НОМЕР_1 , від підпису про отримання якої він відмовився.

Після цього, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , реалізуючи умисел, направлений на ухилення від мобілізації, 30 серпня 2023 року, перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від призову на військову службу за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та у зазначені у повістці дату та час, а саме 30.08.2023 о 19 год. 00 хв., для відбуття військовозобов`язаних, які призиваються за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 не прибув, не маючи на те законних підстав.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд вважає, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим слід кваліфікувати за ст.336 Кримінального кодексу України «ухилення від призову на військову службу під час мобілізації».

3. Позиція обвинуваченого

У судовому засіданні обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення вказаного у вироку, визнав себе винним у повному обсязі, та підтвердив, що за вказаними обставинами він відмовився від проходження служби.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Покази обвинуваченого, який показав, що 30.08.2024 проводив клієнту «Інтернет». У дворі вказаного будинку стояли працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 які запропонували проїхати до ТЦК, на що він погодився. Цього ж дня він пройшов ВЛК та був визнаний придатним. Йому намагалися вручити повістку, щоб о 19.00 год. відправити на службу, але він відмовився від отримання повістки про направлення до військової частини. Після відмови від проходження служби, працівники ТЦК викликали поліцію. Відмовився адже є пацифістом не може вбивати. Щодо оскарження рішення ВЛК не звертався. У скоєному кається.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються, тому інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення не досліджувалися.

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ст.336 КК України, оскільки він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, були досліджені письмові докази, які характеризують обвинуваченого, а саме: копія паспорту ОСОБА_4 , довідки з медичних закладів відповідно до яких обвинувачений у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебував і не перебуває, вимога УИТ ГУНП в Одеській області відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не судимий.

5. Мотиви зміни обвинувачення

Підстави для зміни обвинувачення відсутні.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому

6.1 Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 Кримінального кодексу України судом визнається щире каяття, адже він повністю визнав свою вини та правдиво розповів про всі відомі йому обставини вчиненого злочину.

6.2 Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України з урахуванням приписів ст.337 КПК України в межах обвинувачення висунутого прокурором судом не встановлено.

7. Мотиви призначення покарання.

Суд, при обранні заходу примусу від імені Держави обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , щиро розкаявся, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Таким чином беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, в межах встановлених санкцією ст.336 Кримінального кодексу України, суд приходить до переконання, що перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

8.1 Рішення щодо речових доказів, прийняти на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбуття іспитового строку рахувати з дати постановлення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: облікову картку військовозобов`язаного ОСОБА_4 , оригінал корінця повістки зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою у той же строк з моменту вручення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя : ОСОБА_1