Справа № 185/9521/24
Провадження № 1-в/185/294/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Павлоград клопотання заступника начальника відділу №21 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 17 червня 2021 року вироком Рубіжанського міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладеними на нього обов`язками, передбаченими п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,

про звільнення від призначеного судом покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання заступника начальника відділу №21 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання.

Відповідно до зазначеного клопотання, ОСОБА_4 17 червня 2021 року засуджено вироком Рубіжанського міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладеними на нього обов`язками, передбаченими п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок суду надійшов на виконання відділу № 22 (зараз сектор № 28) філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях 23 липня 2021 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі - Закон № 3886-ІХ від 18.07.2024), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначені дії, відповідно до Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024, є дрібного крадіжкою, за яку настає відповідальність відповідно до ст. 51 КУпАП.

За злочини чи правопорушення в частині адміністративного та кримінального законодавства, сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року, та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

При цьому, визначаючи розмір двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, слід виходити із розміру, який діяв на момент вчинення діяння (тобто 3028 грн., якщо крадіжку скоєно - у 2024 році; 2684 грн. - у 2023 році і так далі). З 09 серпня 2024 року змінився розмір вартості викраденого майна, який і визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною 1 цієї статті 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886- IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону,

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджений за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року, сума заподіяна засудженим збитку (шкоди) становить 446,67 грн., кримінальне правопорушення вчинено 25 січня 2021 року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2021 року складав 1135 грн. (2270 грн розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2021 року х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1135 х 2=2270 грн.

Таким чином, розмір заподіяної засудженим шкоди 446,67 гривні становить менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а отже, має місце часткова декриміналізація діянь в ч. 1 ст. 185 КК України, передбачених даним вироком, а на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, тому, вказані протиправні дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати у відповідності до Кодексу України про адміністративні правопорушення

Представник відділу №22 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в судове засідання не з`явився, однак від начальника відділу ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розглядати клопотання без його участі. Клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року ОСОБА_4 звільнено від покарання з випробуванням, призначеного за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальна підсудність Рубіжанського міського суду Луганської області змінена на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 17 червня 2021 року засуджено вироком Рубіжанського міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладеними на нього обов`язками, передбаченими п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року ОСОБА_4 звільнено від покарання з випробуванням, призначеного за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 червня 2021 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Враховуючи вище викладене, думку прокурора, заяву представника органу пробації, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки відсутні підстави для його задоволення.

Керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання заступника начальника відділу №21 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1