Справа № 306/1680/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/348/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.05.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, інвалід ІІІ групи, непрацюючий, українець, громадянин України, несудимий, засуджений:

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.08.2022.

Речовий доказ: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , заповнене на прізвище ОСОБА_6 - знищено.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) грн.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 15.08.2022 о 17 год 55 хв, керуючи трактором марки «Т 40 АМ2», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений поліцейським СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, на відрізку 45 кілометра автодороги «Перечин-Свалява-Липча», що в населеному пункті с. Солочин Мукачівського району. Після чого ОСОБА_6 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, на використання завідомо підробленого документу, знаючи, що документ підроблений, на законну вимогу працівника поліції пред`явив останньому посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 13.07.2010 виданого на його ім`я.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку від 03.05.2023 та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, однак вважає, що обов`язковою ознакою даного складу кримінального правопорушення є те, що особа мала знати про те, що використовує підроблений документ, однак ОСОБА_6 обґрунтовано вважав, що посвідчення є дійсним та виданим відповідно до вимог закону, оскільки він проходив

-2-

навчання за фахом тракториста-машиніста в АДРЕСА_2 , де й отримав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 13.07.2010 і для того, щоб отримати вказаний документ ОСОБА_6 не вчиняв жодних протиправних дій, які б свідчили про те, що він бажає отримати підроблений документ, а навпаки, він добросовісно пройшов навчання та отримав посвідчення. Крім того, ОСОБА_6 не володіє спеціальними знаннями, які б дозволяли йому визначити, що посвідчення можливо є підробленим. Жодних сумнівів у справжності вказаного документа ОСОБА_6 не мав, про що окремо стверджено показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказували, що ОСОБА_6 навчався у Львівській області, де і отримав посвідчення, а відсутність підпису на ньому пояснили тим, що багато осіб здавали екзамен. Більш того, стороною обвинувачення було ініційовано питання про проведення повторної судової технічної експертизи документа, тобто навіть сторона захисту розуміла, що наявного в справі висновку не достатньо для підтвердження того, що посвідчення є підробленим. З цих підстав вважає, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника-адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

-3-

За змістом ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку окрім іншого повинна містити докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

Проте, постановивши обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України, суд першої інстанції даних вимог Конвенції та кримінального процесуального закону не дотримався.

З вироку вбачається, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України не визнав та показав, що навчався в тракторному училищі в АДРЕСА_2 та отримав посвідчення водія.

Не погодившись з вказаними показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та правовою позицією сторони захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та письмових доказів, зокрема: протоколу огляду місця події від 15.08.2022 з фототаблицями до нього та висновку експерта № СЕ-19/107-21/7354-ДД від 22.08.2022.

Колегія суддів уважає, що зі змісту обвинувального вироку неможливо визначити, на підставі яких саме доказів суд дійшов висновку про підтвердження тих обставин, які ставляться ОСОБА_6 у вину за змістом обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, визнаного судом доведеним, оскільки у вироку міститься лише перелік доказів, які суд позиціонує у якості таких, однак відсутній належний аналіз цих доказів у контексті тих обставин, які цими доказами підтверджуються.

Згідно вимог до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 15.08.2022 о 17 год 55 хв, керуючи трактором марки «Т 40 АМ2», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений поліцейським СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, на відрізку 45 кілометра автодороги «Перечин-Свалява-Липча», що в населеному пункті с. Солочин Мукачівського району. Після чого ОСОБА_6 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, на використання завідомо підробленого документу, знаючи, що документ підроблений, на законну вимогу працівника поліції пред`явив останньому посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 13.07.2010 виданого на його ім`я.

Між тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про отримання ним посвідчення тракториста-машиніста у законний спосіб, залишились нез`ясованими і не спростованими. Зокрема у вироку суд лише констатував, що такі спростовані показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 15.08.2022 та висновком експерта № СЕ-19/107-21/7354-ДД від 22.08.2022, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, не проаналізував і не вмотивував у вироку докази на предмет їх належності й допустимості, з посиланням на норми права, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, не зазначивши які саме обставини правопорушення цими доказами підтверджуються.

-4-

Таким чином, ухвалюючи щодо ОСОБА_6 обвинувальний вирок про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, суд першої інстанції у вироку взагалі не проаналізував спрямованості злочинного умислу щодо використання завідомо підробленого документу, зокрема про обізнаність ОСОБА_6 про те, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 13.07.2010 є підробленим та подальше свідоме його пред`явлення працівнику поліції, а лише продублював обвинувачення з обвинувального акта.

Такі дії суду першої інстанції не відповідають вимогам ст. 2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципів верховенства права закріпленому в ст. 8 КПК України та суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 94 КПК України, згідно яких повинен був оцінити докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку, сукупності та достатності, щоб дійти висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та доведеності чи недоведеності вини у його вчиненні.

Таким чином, суд першої інстанції у своєму вироку, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, лише формально перерахував наведені докази, належної оцінки їм не дав та сформував висновок односторонньо без урахування всіх фактичних обставин кримінального провадження.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника, останній просив скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ненадання оцінки доказам в частині їх належності й допустимості. Ці доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зокрема, під час судового розгляду сторона обвинувачення наполягала на призначенні повторної судової технічної експертизи документа.

Разом з тим, суд прийняв до уваги висновок експерта № СЕ-19/107-21/7354-ДД від 22.08.2022, однак через призму доводів сторони захисту та не відобразив у вироку його оцінку, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства та принципу об`єктивної оцінки доказу.

Клопотання сторони обвинувачення про необхідність проведення повторної судової технічної експертизи документа, при тому, що ОСОБА_6 у вчиненому вину не визнав, судом першої інстанції відхилено без належних обґрунтувань, незважаючи на те, що прокурор довів в судовому засіданні необхідність проведення такої експертизи з огляду на те, що наявного в справі висновку експерта не достатньо для підтвердження того, що посвідчення є підробленим.

Також залишились не спростованими посилання сторони захисту про отримання ОСОБА_6 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 13.07.2010 у законний спосіб, шляхом проходження обвинуваченим навчання у відповідному закладі.

Таким чином, суд першої інстанції мав перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені стороною захисту, зокрема й обвинуваченим, зіставити їх з наявними у справі матеріалами та дати на кожен доречний і важливий аргумент сторони захисту вичерпну відповідь у своєму рішенні, пославшись на відповідну норму права.

Разом з тим суд формально навів у вироку докази, які були покладені в основу вироку, зазначив, що вони є належними і допустимими. Проте, жодних відповідей на доводи сторони захисту щодо недопустимості конкретних доказів суд не навів, натомість, зазначив, що вони є належними і допустимими.

-5-

Таким чином, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду щодо винуватості обвинуваченого, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, і в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не проаналізував і не вмотивував у вироку показання допитаних в судовому засіданні осіб, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, фактично вдавшись до дублювання змісту обвинувального акту, не зазначивши які саме обставини правопорушення цим підтверджуються.

Аналогічної позиції дійшов і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши її у постановах від 21.03.2024 (справа № 303/5635/21, провадження № 51-5169 км 23), від 31.01.2023 (справа № 688/2017/15-к,провадження № 51-2573км21), від 03.05.2023 (справа № 443/2309/13-к, провадження № 51-1319км23), де, окрім іншого, зазначено про обов`язок суду проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого.

Зазначені порушення КПК України, на думку апеляційного суду, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому це порушення визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких слідує, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

За наявності зазначеного вище допущеного судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, вирок суду не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Оскільки порушення вимог кримінального процесуального закону було допущене у ході судового розгляду в суді першої інстанції і саме цей суд має

-6-

повноваження на вчинення процесуальних дій, направлених на усунення порушень, на які вказано вище, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17, 23, 94, 95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.05.2023 щодо ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України скасувати і призначити новий розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді