ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/382/24
Номер справи місцевого суду: 663/3212/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

11 вересня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року, в кримінальному провадженні №0000930 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 в порядку ч.6 ст.193 КПК України обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Постановлено, що у разі затримання обвинуваченого, не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, суд повинен розглянути за участю обвинуваченого питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року про справі №663/3212/20 (судове провадження 1-і/766/1/24) скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що під час розгляду клопотання прокурора судом було допущено порушення вимог КПК України, що наведені в п.п.1, 2, 3 ст.409 КПК України, а саме неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Неповнота судового розгляду полягає у тому, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої ухвали не визначив на якій стадії кримінального провадження перебуває дана справа. Так, у своїй ухвалі суд посилається на ст.309 КПК України, яка стосується стадії досудового розслідування. При цьому в ухвалі вказує, що справа стосовно ОСОБА_8 вже перебувала на стадії судового розгляду в Голопристанському районному суді Херсонської області

Зазначає, що питання обрання запобіжного заходу під час судового провадження регламентовано ст.315 та ст.331 КПК України, однак в оскаржуваній ухвалі суд не посилався на відповідні норми, що вказує на неповноту судового розгляду.

На думку захисника істотне порушення вимог кримінального процесуального закону полягає у недотриманні судом вимог ч.6 ст.34, ч.3 ст.35 КПК України.

Так, матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 перебували в Голопристанському районному суді Херсонської області, який з 16 лютого 2021 року здійснював розгляд справи.

З кінця лютого 2022 року Голопристанський район Херсонської області та відповідний районний суд були окуповані російськими військами у зв`язку із чим втрачений контроль та доступ до приміщення Голопристанського районного суду Херсонської області, де знаходиться кримінальна справа №663/3212/20.

В порядку ст.615-1 КПК України прокурор чи будь-яка сторона кримінального провадження з клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження не зверталися.

При цьому до Херсонського міського суду Херсонської області кримінальна справа із Голопристанського районного суду Херсонської області або будь-якого іншого суду не надходила, як не надходив і будь-який обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , а отже у місцевого суду не було законних підстав для розгляду клопотання прокурора.

Оскільки на даний час в Херсонському міському суді відсутня кримінальна справа №663/3212/20 за обвинуваченням ОСОБА_8 і обвинувальний акт стосовно нього для розгляду до суду не передавався, тому і відповідно до вимог ч.3 ст.35 КПК України склад суду для розгляду даної кримінальної справи не визначався. Згідно даних, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі колегія суддів була визначена «на заяву, клопотання у кримінальних справах», однак не для розгляду обвинувального акта чи кримінальної справи.

Також, в порушення вимог ч.6 ст.34 КПК України Херсонським міським судом Херсонської області підготовче засідання не призначалося, а проводився саме розгляд клопотання прокурора.

Крім того захисник зазначає, що подане до суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не містить в собі виклад обставин, які б свідчили про існування обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_8 злочину та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також в клопотанні відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують існування вказаних ризиків, а також відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того до клопотання не долучено жодних доказів, що підтверджують доводи сторони обвинувачення.

Також, первинне клопотання датоване прокурором 01 червня 2022 року, моментом коли дана справа не була підсудна Херсонському міському суду Херсонської області, та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06 березня 2022 року підсудність судових справ Голопристанського районного суду Херсонської області змінено на Тернівський районний суд м.Кривого Рогу, якому і була підсудна дана справа.

Зазначає, що з тексту клопотання не зрозуміло яку посаду займає прокурор, що подав клопотання і чи являється він належним процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню, адже у вступній частині клопотання зазначено, що прокурор ОСОБА_6 займає одну посаду, тоді як в резолютивній частині - іншу.

Також, відрізняються резолютивні частини клопотань, що розглядалися судом та того, що надійшло стороні захисту.

На думку захисника висновки суду першої інстанції щодо виїзду обвинуваченого за межі України не відповідають фактичним обставинам справи, адже на підтвердження зазначеної обставини прокурором не надано жодного доказу. Стороною обвинувачення надано лише лист із ГУНП України про те, що дружина ОСОБА_8 та його діти отримали тимчасовий притулок в Чеській Республіці. При цьому жодних доказів з приводу того, що ОСОБА_8 виїхав за межі України або ж перебуває за її межами, прокурором не надано.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо меж апеляційного розгляду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органах, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 .

В порядку ч.6 ст.193 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в міжнародний розшук.

З метою доставки до Херсонського міського суду Херсонської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановлено, що після затримання обвинуваченого, не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, суд повинен розглянути за участю обвинуваченого питання про застосування обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`яких запобіжний захід.

Провадження у справі відносно ОСОБА_8 зупинено до його розшуку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року в повному обсязі та відмовити в задоволенні заявлених прокурором клопотань.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 липня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року в частині оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук, надання дозволу на затримання та зупинення судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, предметом перегляду в даному апеляційному провадженні буде ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року в частині обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання суду апеляційної інстанції оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Щодо розгляду клопотання прокурора Херсонським міським судом Херсонської області.

З матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою вбачається, що на розгляді Голопристанського районного суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000930 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України. Зазначений суд здійснював судовий розгляд даної справи та до обвинуваченого ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У зв`язку із воєнною агресією рф проти України, розпорядженням Голови Верховного Суду№ 1/0/9-22 від 06 березня 2022 року підсудність справ Голопристанського районного суду Херсонської області визначена Тернівському районному суду м.Кривого Рогу.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року був наданий дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та встановлено шестимісячний строк для виконання ухвали.

Розпорядженням Вищої Ради Правосуддя №566/0/15-23 від 30 травня 2023 року змінено підсудність у судових справах Голопристанського районного суду Херсонської області на Херсонський міський суд Херсонської області.

27 березня 2024 року прокурор звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 травня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано привід.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 в порядку передбаченому ч.6 ст.193 КПК України обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 з приводу неповноти судового розгляду, істотного порушення судом першої інстанції вимог Кримінального процесуального закону, що виразилося у порушенні правил підсудності, визначенні складу суду та стадії судового провадження, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 перебувало на розгляді Голопристанського районного суду Херсонської області. В той же час, розпорядженням Вищої Ради Правосуддя №566/0/15-23 від 30 травня 2023 року змінено підсудність у судових справах Голопристанського районного суду Херсонської області на Херсонський міський суд Херсонської області.

Дійсно, матеріали справи не містять відомостей про надходження до Херсонського міського суду Херсонської області обвинувального акта чи матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 Поруч із цим, сторонами не заперечується факт існування кримінального провадження №0000930 стосовно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, яке перебувало на розгляді Голопристанського районного суду Херсонської області. Як встановлено в ході апеляційного провадження, вказані матеріали вважаються втраченими та на даний час в Херсонському міському суді Херсонської області наявне провадження в порядку ст.615-1 КПК України, щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене, враховуючи те, що розпорядженням Вищої рада правосуддя підсудність справ Голопристанського районного суду Херсонської області визначено за Херсонським міським судом Херсонської області, прокурор обґрунтовано звернувся із клопотанням саме до Херсонського міського суду Херсонської області.

Посилання захисника на те, що первинне клопотання датоване прокурором 01 червня 2022 року, моментом коли дана справа не була підсудна Херсонському міському суду Херсонської області, апеляційний суд до уваги не приймає, адже матеріали провадження свідчать, що клопотання датоване 27 березня 2024 року та прийняте судом саме 27 березня 2024 року, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції суду. Крім того, відповідне клопотання подане прокурором через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» та вбачається, що зазначений документ сформований 27 березня 2024 року. Таким чином, зазначена у вступній частині документа дата 01 червня 2022 року фактично є опискою.

Посилання захисника на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке виразилося в тому, що не було визначено склад суду для розгляду кримінального провадження, натомість визначено склад суду для розгляду клопотання, також є безпідставними.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст.35 КПК України визначено, що матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях), яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

Як вбачається із матеріалів провадження, вказані вимоги законодавства судом першої інстанції виконано. А саме в день надходження клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначено склад колегії суддів для розгляду даного клопотання. Твердження захисника, про те, що відповідне клопотання мав розглядати склад суду, що мав бути визначений для розгляду кримінального провадження, апеляційний суд до уваги не приймає, адже матеріали кримінального провадження на розгляд міського суду не надходили. Натомість надійшло клопотання прокурора, яке суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до провадження, адже з огляду на визначену підсудність, зобов`язаний був прийняти, зареєструвати та визначити склад суду для його розгляду.

З аналогічних підстав апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника про те, що суд не визначив на якій стадії перебуває дане провадження, та зобов`язаний був призначити підготовче судове засідання у справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції встановив, що розгляд кримінального провадження №0000930 стосовно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, перебував на стадії судового розгляду в Голопристанському районного суду Херсонської області.

В той же час слід зазначити, що відповідно до положень ч.6 ст.34 КПК України, ч.1 ст.314 КПК України, суд призначає підготовче судове засідання після надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності чи матеріалів кримінального провадження після зміни підсудності. В даному випадку на розгляд Херсонського міського суду Херсонської області згідно підсудності визначеної розпорядженням Вищої Ради Правосуддя надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу. За неведеного, у суду були відсутні підстави для призначення розгляду клопотання у підготовчому судовому засіданні.

Що стосується зазначення в ухвалі суду посилання на ст.309 КПК України, то вказана обставина не вказує на те, що суд першої інстанції стверджував про перебування кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування. Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, не посилався на вказану норму закону та не зазначав про перебування провадження на стадії досудового розслідування.

Посилання захисника на те, що прохальна частина клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що адресована йому прокурором відрізняється від прохальної частини клопотання, що адресоване суду, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки захисником зазначену обставину не доведено. Крім того, в обох випадках за твердженням захисника прокурор просить обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо повноважень прокурора.

Положеннями ст.37 КПК України визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Як вбачається із наданих стороною обвинувачення документів, процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0000930 стосовно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, здійснюється групою прокурорів, до якої входить ОСОБА_6 , що підтверджується постановою від 01 липня 2024 року.

З огляду на те, що прокурор ОСОБА_6 входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які сумніви щодо наявності у нього повноважень на звернення із відповідним клопотанням.

Твердження захисника про те, що у вступній та прохальній частинах клопотання про обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу зазначені різні назви посад, що обіймає прокурор ОСОБА_6 апеляційний суд до уваги не приймає, адже в даному випадку з огляду на наявність у прокурора ОСОБА_6 повноважень на процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, назва посади, яку обіймає прокурор не має правового значення та не є обов`язковим реквізитом клопотання про обрання запобіжного заходу.

Щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Коде

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіривши висновки суду першої інстанції згідно з доводами апеляційної скарги захисника в частині існування підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника безпідставними.

Так, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, за найтяжчий з яких (ч.2 ст.115 КК України) передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Виходячи із наведеного, з огляду на положення передбачені ч.2 ст.183 КПК України стосовно ОСОБА_8 може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується питання існування обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, то вказане питання було предметом перевірки під час досудового розслідування. Також встановлено, що Голопристанським районним судом Херсонської області здійснювався судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 та судом вирішувалося питання наявності в діях обвинуваченого ознак складу вказаних злочинів. Таким чином вбачається, що в ході кримінального провадження встановлено причетність ОСОБА_8 до вказаних злочинів та розглядалося питання доведеності його винуватості.

Що стосується питання існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то на думку суду апеляційної інстанції прокурором належним чином доведено існування ризику переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування, що враховано судом першої інстанції.

Так, встановлено, що ОСОБА_8 на час повномасштабного вторгнення перебував під вартою. На даний час його місцеперебування невідоме.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 травня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано привід, який виконано не було, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.

Згідно повідомлення департаменту карного розшуку Національної Поліції України місце перебування ОСОБА_8 на території України не встановлено, водночас за наявною інформацією ОСОБА_8 може переховуватися на території однієї з країн Європейського Союзу, а саме Чеської Республіки, де за їх повідомленням зареєстровані та перебувають дружина обвинуваченого ОСОБА_9 та його діти ОСОБА_10 , 2016 року народження, та ОСОБА_11 , 2012 року народження.

Крім того, у даному випадку, як фактор, що може мотивувати обвинуваченого до переховування слід враховувати також тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які є тяжкими та особливо тяжкими за скоєння яких передбачене покарання у виді позбавлення волі та за ч.2 ст.115 КК України - довічного позбавлення волі.

Так, стосовно загрози втечі особи ЄСПЛ виходить із того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків на території України, які б стримували його від переховування, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 вже перебував у міжнародному розшуку, з огляду на відомості про його відсутність за місцем проживання та безрезультативність заходів щодо встановлення його місцезнаходження, стороною обвинувачення належним чином доведено існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Вказані відомості враховані судом першої інстанції.

Зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, за найтяжчий з яких (ч.2 ст.115 КК України) передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, суспільну небезпечність зазначених злочинів, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України , сукупність відомостей про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні існування встановленого ризику, суд дійшов обґрунтованого висновку, про доцільність обрання обвинуваченому саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти його переховуванню. Так, матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 відсутній за місцем свого проживання, тому запобіжний захід у виді домашнього арешту не зданий нівелювати встановлений ризик. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого.

Що стосується питання перебування ОСОБА_8 за межами України то доводи захисника про недоведеність зазначеної обставини спростовуються наданими стороною обвинувачення відомостями.

Так згідно інформації Департаменту карного розшуку Національної поліції України за вих. №32154-2024 від 28.02.2024 року, проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_8 може перебувати на території однієї з країн Європейського Союзу.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не можна визнати обґрунтованими підставами для скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись статтями ч.2 ст.376, 404,405,407,422-1 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 червня 2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині обрання запобіжного заходу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4