УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000436, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000436 від 23.05.2024 до Бершадського районного суду Вінницької області 17.10.2024 передано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, у вечірню пору доби 22.05.2024, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виявив відсутність належних йому грошових коштів, у заволодінні яких запідозрив свого знайомого ОСОБА_6 .

З цією метою ОСОБА_5 почав розшукувати ОСОБА_6 , якого виявив по території ринку КЗ «Бершадьринок», що за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розмови, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт на ґрунті зникнення грошових коштів, під час якого ОСОБА_6 заперечував свою причетність, у наслідок чого між ними виникла бійка, у ході якої у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_6 шляхом нанесення йому численних ударів у голову.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 , під час бійки, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, взяв до рук цеглу, яка знаходилась на землі та прикладаючи значну фізичну силу, завдав нею множинних ударів ОСОБА_6 в обличчя та тім`яно скронево-потиличну ділянку голови, тобто в життєво-важливий органу голову, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження від яких потерпілий загинув на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 10.06.2024 у ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження, а саме зовнішні забійні рани на обличчі, забійні рани правої вушної раковини, обширна забійна рана в правій тім`яно скроневій-потиличній ділянці, крововиливи під з`єднувальні оболонки обох очей, множинні забої м`яких тканин голови (включаючи обличчя) тулуба та кінцівок, множинні синці та садна на голові (включаючи обличчя) тулуба та кінцівок, забій калитки та синця на ній. Внутрішні багато уламкового, втиснутого перелому кісток склепіння черепа справа (правої тім`яної, правої скроневої кісток та потиличної кістки справа), розриву твердої мозкової оболонки справа, забою-розчалення правої скроневої долі головного мозку, вкрай скудного крововиливу під тверду мозкову оболонку та вогнищевих крововиливів під м`яку мозкову оболонку правої півкулі, множинних крововиливів в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні. Окрім того, встановлена наявність ознак значної крововтрати у вигляді малокрів`я внутрішніх органів та у вигляді островчатих та нерясних трупних плям.

Отримана ОСОБА_6 вищезазначена тупа відкрита масивна черепно-мозкова травма містить ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному-наслідковому зв`язку із його смертю, має безперечні ознаки прижиттєвості, у вигляді відповідної реакції м`яких тканин.

Смерть ОСОБА_6 настала через вкрай невеликий проміжок часу (обчислюється в хвилинах) після отримання даної черепно-мозкової травми.

Виходячи з характеру та локалізації тупої відкритої масивної черепно-мозкової травми вона утворилася внаслідок багаторазової дії на праву тім`яно-скроневу-потиличну ділянку голови, з певною силою тупого твердого предмету з нерівною, ребристою поверхнею. При цьому, вектор сили був спрямований (відносно правої половини голови) справа наліво дещо зверху вниз.

Удари тупим твердим предметом наносилися у вкрай незначний проміжок часу, у зв`язку з чим встановити черговість їх нанесення не надається можливим.

У подальшому, ОСОБА_5 , з метою уникнення його викриття сторонніми особами та правоохоронними органами зник з місця події.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного злочину повністю доведено зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, висновками криміналістичних експертиз, висновками судовомедичних експертиз, показаннями свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Бершадь Вінницької області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 якому 24.05.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 21.07.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 15.09.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 23.10.2024.

За результатами надходження до Бершадського районного суду Вінницької області обвинувального акта щодо ОСОБА_5 , на цей час склад суду не визначено, підготовче судове засідання у кримінальному проваджені не призначено, що перешкоджає своєчасному розгляду судом першої інстанції здійснити розгляд клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 23.10.2024.

На цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та не відпали.

Так, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, з метою уникнення кримінальної відповідальності переховувався від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

В силу тяжкості кримінального покарання за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки засобами для існування його забезпечують близькі родичі, які мешкають за межами території України.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, які є його знайомими та сусідами, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, а також сприяти виконанню покладених на підозрюваного обов`язків задля дотримання розумних строків досудового слідства.

Таким чином, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час досудового слідства, не зменшились.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила обрати цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 по суті клопотання підтримав думку захисника.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 24.05.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому у ході судового розгляду неодноразово продовжувався. Зокрема ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 23.10.2024.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені прокурором до матеріалів клопотання.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні та у останнього відсутні соціально стримуючі фактори.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений залишив місце вчинення правопорушення та здійснював спроби переховуватись від органу досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що обвинуваченому відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для обвинуваченого, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому однією з цілей обрання та продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам, які вказані прокурором та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000436 від 23.05.2024 до Бершадського районного суду Вінницької області 17.10.2024 передано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, однак на момент розгляду клопотання підготовче засідання не призначено.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора доцільно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 19.12.2024 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя