Провадження № 1-кс/175/3382/24
Ухвала

Іменем України

29 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 28.07.2024 року, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007068 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 415 КК України, -

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 28.07.2024 року, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007068 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 415 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні ТУ ДБР у м. Краматорську, під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону перебуває кримінальне провадження № 0007068 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 415 КК України.

У даному кримінальному провадженні, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2024 приблизно о 12 год. 30 хв. на перехресті вул. Захисників України та вул. Володимирська в м. Покровську Донецької області водій військового транспортного засобу «Mazda E2200» військовий номер НОМЕР_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 під час руху не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВА3-217230» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого пасажир останнього транспортного засобу ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правого передпліччя та була доставлена в лікарню м. Покровська.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної події, 28.07.2024 слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 вилучені:

- військовий транспортний засіб «Mazda E2200» військовий номер НОМЕР_4 , який того ж дня переданий на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 ;

- транспортний засіб « НОМЕР_5 » реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який того ж дня переданий на відповідальне зберігання власнику транспортного засобу ОСОБА_8 .

За вказаним фактом Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську внесено відомості до ЄРДР за № 0007068 від 28.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України.

Крім того вказані вище транспортні засоби визнані речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 28.07.2024 року.

Вказані предмети та речі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170- 174 КПК України.

Враховуючи наведені вище обставини кримінального правопорушення, на теперішній час у слідчого, з метою здійснення швидкого, всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадження та прийняття кінцевого процесуального рішення у встановлені законодавством розумні строки, виникла процесуальна необхідність у проведенні процесуальних дій зі вказаними предметами, які постановою слідчого від 28.07.2024 визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, задля встановлення обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для кримінального провадження.

Виходячи з норм ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов?язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна е фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, крім іншого, доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об?єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З урахуванням викладеного, з метою проведення експертиз, в тому числі технічного стану транспортних засобів, трасологічних та автотехнічних експертиз, збереження вилучених об?єктів, предметів та речей, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти арешт на вказане майно, оскільки в разі повернення його є достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов?язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаного майна в якості доказу.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, вказаних предметів, які є речовими доказами та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчий не з`явився, надав клопотання в якому підтримав клопотання та просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0007068 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 415 КК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та накласти арешт на вищевказані речі та майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 28.07.2024 року, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007068 від 28 липня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 415 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке було тимчасово вилучено 28.07.2024 під час огляду місця дорожньо-транспортної події а саме на:

- військовий транспортний засіб «Mazda E2200» військовий номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 та належить військовій частині НОМЕР_6 ;

- транспортний засіб « НОМЕР_5 » реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 та на праві власності належить ОСОБА_8 .

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1