Провадження №1-кп/522/3115/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у спрощеному провадженні, на підставі обвинувального акта, у кримінальному провадженні №0000386 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2024 р., у залі Приморського районного суду м. Одеси, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, із середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_2 , під час зустрічі з ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою, попросила у потерпілого зателефонувати з його мобільного телефону. ОСОБА_4 , будучи тривалий час знайомий із ОСОБА_3 та довіряючи останній, будучи введеним в оману стосовно дійсних протиправних намірів останньої, передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Redmi 9 C» у корпусі темно-синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , отримавши внаслідок шахрайських дій телефон потерпілого, продовжуючи діяти умисно, протиправно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон, розуміючи наслідки свого протиправного діяння, а також бажаючи їх настання, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка залишила місце скоєння кримінального правопорушення та привласненим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 3500 грн.

Кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.190 КК України, є кримінальним проступком.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно із вимогами ч.3 ст.302 КПК України, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без її участі.

До обвинувального акта додана письмова заява потерпілого ОСОБА_4 , якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акта, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Згідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останньої в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання нею винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Суд встановив, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, який передбачений ч.1 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відносить: щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставину, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання винного.

Санкцією ч.1 ст.190 КК України, передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченої, того факту, що вона офіційно не працевлаштована, суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу або виправних робіт в даному конкретному випадку буде надмірним тягарем для обвинуваченої та не відповідатиме меті покарання.

Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, тому виплатити штраф або виконувати виправні роботи не матиме змоги, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді громадських робіт.

З урахуванням встановлених обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідним для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у виді громадських робіт в мінімальних межах строку громадських робіт, передбаченого в санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання як громадські роботи в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначити більш суворі покарання з числа передбачених за вчинений кримінальний проступок.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувалась та під вартою не трималась, запобіжні заходи відносно неї не застосовувалися.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, 381 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Redmi 9 C» у корпусі темно-синього кольору, IMEI: НОМЕР_3 вважати повернутим власнику.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження та негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_1