Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/619/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.09.2024 року м. Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачених, їх захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , під час розгляду у відкритому дистанційному судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ст.348 КК України, а також ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_9 обвинувачується у носінні, зберіганні, придбанні, збуті вогнепальної зброї (автомата АК-74 № НОМЕР_1 ), бойових припасів (140 набоїв до вказаного автомата, калібру 5,45 мм, 2 гранат «Ф-1», 1 гранати «РГД-5») без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення, в період часу з початка травня 2022 року до 02 червня 2022 року часу завершення вчинених діянь біля буд. АДРЕСА_1 .

03 червня 2022 року ОСОБА_9 затримано в якості підозрюваної, після чого ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси та Суворовського районного суду м. Одеси щодо неї застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та неодноразово продовжувався строк його дії. Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року запобіжний захід змінено на домашній арешт, з покладенням процесуальних обов`язків, строк дії яких неодноразово продовжувався - до 30 вересня 2024 року включно.

Прокурором подано клопотання про продовження строку застосування даного запобіжного заходу - з підстав обґрунтованості причетності ОСОБА_9 до вмінених їй діянь та продовження існування ризику її можливого переховування від суду, проти чого заперечували обвинувачена та її захисник з підстави не доведення прокурором вищезазначеного ризику.

З`ясувавши протилежні позиції сторін, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.173 та 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Метою застосування цього заходу є запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_9 до інкримінованих їй діянь була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні до першої особи запобіжного заходу, а також слідчими суддями та судом при вирішенні питань щодо продовження строку застосування запобіжних заходів.

Суд вважає наявним ризик переховування обвинуваченої від суду, оскільки її обізнаність про ступінь тяжкості інкримінованого злочину та суворість міри покарання, яка загрожує їй у разі визнання винуватою, обумовлює продовження існування ризику того, що остання, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, стане переховуватися від суду. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Зважаючи на існування суспільного інтересу в неупередженому завершенні судового розгляду даного кримінального провадження, обставини вчинених діянь суд також вважає, що конкретні обставини інкримінованого обвинуваченій злочину та дані про її особу, вказують на неможливість застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, оскільки такі запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку обвинуваченої та виконання нею покладених судом процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,333,369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - строком до 26 листопада 2024 року.

Під час дії зазначеного запобіжного заходу покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: заборонити залишати місце свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби; прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Судді Суворовського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3