КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 28 жовтня 2024 року апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року,

за участі:

представника

власника майна адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно вилучене 10.09.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- флеш-накопичувач чорного кольору 8 GB;

- флеш-накопичувач голубого кольору Transcend;

- флеш-накопичувач DT101G2 8GB;

- банківську картку «Банк Львів» НОМЕР_1 «ОСОБА_5»;

- банківську картку «Авант Банк» НОМЕР_2 «ОСОБА_5»;

- картонний конверт в якому знаходились банківські картки з рукописними записами;

- жорсткий диск «Western Digital» 250 GB, s/n НОМЕР_3 ;

- жорсткий диск «Samsung» 500GB s/n SOMUJ1MP804897;

- жорсткий диск (без інформаційної таблиці) зі штрих-кодом 3QF0GBCN;

- жорсткий диск «Samsung» 40 GB s/n S01JJ20W857242, із забороною будь-яким особам їх використовувати, перетворювати, розпоряджатись та відчужувати на користь третіх осіб.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просила, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та неповнотою судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_5 не є підозрюваним, вилучені речі не мають відношення до кримінального провадження, а постанова про визнання речовими доказами є формальною.

Посилається на те, що під час обшуку майно не оглядалося, в протоколі обшуку відсутня інформація про відомості, які виявлено на електронних носіях, та яке доказове значення вони мають для кримінального провадження.

Крім того, описана стороною обвинувачення подія кримінального правопорушення відбулася на початку грудня 2023 року, однак 11 січня 2022 року ОСОБА_5 виїхав за межі України в Об`єднані Арабські Емірати та наданий час там проживає.

В судове засідання прокурор не з`явився, на електронну пошту суду надіслав клопотання в якому заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив її розглянути без участі сторони обвинувачення. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30 квітня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000540, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діє злочинна група, яка причетна до заволодіння чужим майном або придбання права на майно, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. При цьому відомо, що у своїй злочинній діяльності останні використовують у тому числі електронні платіжні системи, системи розрахунків, криптовалюту і пов`язані з ними технології.

На виконання доручення працівниками СБ України в порядку ст. 40 КПК України, 05.06.2024 до відділу СУ ГУНП у м. Києві надійшли матеріали в яких зазначено, що члени вказаної злочинної групи на даний час створили і забезпечують функціонування трьох криптовалютних бірж, а саме: «Tidex» (зареєстрована на Кайманових островах у 2017 році), «Coinsbit» (зареєстрована у Республіці Сейшельські острови у 2020 році), «QMall» (зареєстрована в Литві у 2021 році), шахрайським шляхом заволодівають грошовими коштами в особливо великих розмірах як громадян України, так й іноземців (в основному громадяни країн ЄС та США).

Також встановлено, що члени злочинної групи 13 грудня 2023 року привласнили грошові кошти у розмірі 390000 доларів США, які зберігались на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та призначались для фінансування виробництва дронів камікадзе (FPV) для подальшого забезпечення підрозділів ЗСУ.

Окрім цього, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження було встановлено ще 10 осіб (громадян України), які втратили свої грошові кошти на криптобіржі в наслідок шахрайських дій групи осіб на загальну суму 51 911 «usdt».

За версією органу досудового розслідування до вчинення зазначених кримінальних правопорушень можуть бути причетними ряд осіб, зокрема ОСОБА_5 , який за вказівкою ОСОБА_8 займається програмним забезпеченням на криптовалютних біржах.

10 вересня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року, проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого слідчими виявлено та вилучено наступне майно: флеш-накопичувач чорного кольору 8 GB; флеш-накопичувач голубого кольору Transcend; флеш-накопичувач DT101G2 8GB; банківська картка «Банк Львів» НОМЕР_1 «ОСОБА_5»; банківська картка «Авант Банк» НОМЕР_2 «ОСОБА_5»; картонний конверт в якому знаходились банківські картки з рукописними записами; жорсткий диск «Western Digital» 250 GB, s/n НОМЕР_3 ; жорсткий диск «Samsung» 500GB s/n SOMUJ1MP804897; жорсткий диск (без інформаційної таблиці) зі штрих-кодом 3QF0GBCN; жорсткий диск «Samsung» 40 GB s/n S01JJ20W857242.

10 вересня 2024 року постановою старшого слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000540.

12 вересня 2024 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Голосіївськогорайонного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно за місцем реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ,з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000540 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, не вказує на незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки як зазначено у клопотанні, вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Твердження апелянта, що на час вчинення злочину ОСОБА_5 перебував за межами України та не причетний до вказаного кримінального провдження, підлягають перевірці органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, з урахуванням обставин кримінального провадження.

Всі інші доводи на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 752/16326/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Справа № 11сс/82/6512/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК