Справа № 373/953/24
Номер провадження 1-кп/373/159/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Переяслав кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 16.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, востаннє 24.01.2024 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч. 1 ст.162, ч. 4 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст. ст.70,72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 03.10.2022 близько 09 год. 50 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), під час перебування поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна із приміщення будинку, що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, упевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відкривши защіпку хвіртки проник на територію домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому, без відриву у часі проник через відчинені вхідні двері до будинку за вищевказаною адресою та пройшов до спальної кімнати будинку де побачив мобільний телефон чорного кольору марки «Xiomi Redmi Note 5», належний ОСОБА_6 , який знаходився на ліжку. Надалі, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер власних дій, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 взяв зазначений телефон в руки, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, у зв`язку з тим, що в цей час до кімнати зайшла ОСОБА_6 та викрила злочинні дії ОСОБА_4 , а останній в свою чергу кинув телефон та підлогу та з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 24.10.2022 близько 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_4 , під час перебування поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із приміщення будинку, що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, упевнився у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив защіпку хвіртки, проник на територію домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому, та без відриву у часі через відчинені вхідні двері проник до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, де в кухонній кімнаті із шафи викрав грошові кошти в сумі 3400 гривень, належні ОСОБА_7 після чого з місця вчинення злочину зник.

Своїми незаконними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 11.10.2022 близько 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_4 , який перебував поблизу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із будинку що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, пересвідчившись що за його діями ніхто не спостерігає,реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, відкривши защіпку хвіртки проник на територію домоволодіння що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де в подальшому без відриву у часі проник через вхідні двері до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, та у вітальній кімнаті був помічений ОСОБА_8 , яка стояла біля столу, на якому лежав гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в сумі 3000 гривень. В цей час ОСОБА_4 зрозумів що його дії носять відкритий характер штовхнув ОСОБА_8 , в результаті чого остання впала на підлогу та перебувала у безпорадному стані, чим ОСОБА_4 скористався та відкрито заволодів гаманцем із грошовими коштами в сумі 3000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Крім того, 15.11.2022 близько 10 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_4 , який перебував поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із будинку що розташований за даною адресою.

Без відриву у часі, пересвідчившись що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи повторно, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, відкривши защіпку хвіртки проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , та в подальшому, без відриву у часі проник через вхідні двері до будинку, що розташований за вищевказаною адресою, де у вітальній кімнаті, побачив ОСОБА_9 , яка стояла біля дивану. В цей час ОСОБА_4 зрозумів що його дії носять відкритий характер штовхнув ОСОБА_9 і шляхом ривка зірвав із її шиї золотий ланцюжок 585 проби масою 5,44 грами довжиною 500 мм., вартістю 8704 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, тим самим відкрито заволодів майном останньої.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8704 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), що вчинене повторно, в умовах воєнного стану поєднане з проникненням у житло вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

25 квітня 2024 року між прокурором Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Усі потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , надали 20.04.2024 прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер кожного пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Згідно з угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_10 за вчинення кримінальних правопорушень, а саме за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі. Також обумовили, що на підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання становить 7 (сім) років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом приєднання до призначеного за даним вироком покарання частково покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду від 24.01.2024 року визначено остаточне покарання у виді 7 (сім) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

При цьому, прокурором враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також передбачені ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання не встановлено.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст.473 КПК для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, обумовлений сторонами угоди.

Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження у даному кримінальному провадженні не вживались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25 квітня 2024 року, укладену між прокурором Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ч.3 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 визначити у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, покарання, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024.

Строк відбування покарання за даним вироком рахувати з 19.09.2024.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені в ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1