Справа № 601/552/24
Провадження № 1-кс/601/483/2024
У Х В А Л А

12 липня 2024 року Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , яке погодженого прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 14 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Горинка Кременецького району Тернопільської області, громадянки України, вдови, із середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

встановив:

Слідча СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000094 від 14 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК Україна.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення проти здоров`я свого онука. Згідно із статтею 5 Загальної Декларації прав людини та із статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катування або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання від 10.12.1984 кожна держава-сторона встановлює відповідні покарання за такі злочини з урахуванням їх тяжкого характеру. Частиною першою статті 1 Конвенції визначено поняття «катування», що означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї або від третьої особи відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона або третя особа чи у вчиненні яких вона підозрюється, а також залякати чи примусити її або третю особу, чи з будь-якої причини, що ґрунтується на дискримінації будь-якого виду, коли такий біль або страждання заподіюються державними посадовими особами чи іншими особами, які виступають як офіційні, чи з їх підбурювання, чи з їх відома, чи за їх мовчазної згоди. Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У статті 28 Конституції України проголошено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Встановлено, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , якому на момент вчинення кримінального правопорушення щодо нього виповнилося 6 років. Отже, ОСОБА_8 є онуком ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 проживала спільно за вказаною адресом із ОСОБА_7 та із ОСОБА_8 . У зв`язку із цим, враховуючи ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_5 є кривдником особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством. Досудовим розслідуванням встановлено, що у 18 вересня 2022 року приблизно в обідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 перебувала за місцем свого проживання у одній із кімнат житлового будинку, що в АДРЕСА_1 . У вказаному будинку у цей час також знаходився її онук ОСОБА_8 . ОСОБА_5 наказала малолітньому ОСОБА_8 вивчити молитву, однак онук в силу свого вікового та інтелектуально-розумового розвитку не зміг виконати вказане. У цей момент у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел на вчинення домашнього фізичного насильства у формі катування щодо свого онука ОСОБА_8 , оскільки її онук, на її думку, проявив неслухняність, а саме не зміг вивчити напам`ять молитву. Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, в порушення вищевказаних норм міжнародного та національного права, ОСОБА_5 у 18 вересня 2022 року приблизно в обідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи у місці, що вказане вище, грубо порушуючи гарантовані державою права і свободи людини, діючи з прямим умислом, цілеспрямовано і рішуче, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини порівно охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте нехтуючи цим, користуючись тим, що ОСОБА_8 в силу свого малолітнього віку і фізичного стану не міг захиститись, почала умисно заподіювати сильний фізичний біль, фізичне та моральне страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій щодо свого онука. Зокрема, ОСОБА_5 нанесла значну кількість ударів (точна кількість ударів досудовим розслідуванням не встановлена) зв`язкою стебел кропиви дводомної, листя якої мають жалючі властивості, спричиняють алергічну реакцію, опіки, висип на шкірі та больові відчуття, в область грудної клітки, спини, обличчя свого онука. У подальшому кривдниця взяла дерев`яну палицю, силоміць розтиснувши щелепу малолітнього онука, вставила її у ротову порожнину дитини та душила потерпілого на протязі кількох хвилин. ОСОБА_5 вчиняла вказані дії з метою примусити потерпілого учинити дії, що суперечать його волі, а саме вивчити молитву, покарати його за нездатність вивчити молитву, а також з метою залякування його від будь-якого непослуху. Дії ОСОБА_5 заподіяли її онуку сильний фізичний біль, фізичне та моральне страждання. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду здоров`ю, особистим правам, свободам та інтересам малолітнього ОСОБА_8 , що надані йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість. Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в катуванні, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі з метою покарати його за дії, скоєні ним, а також з метою залякування його, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України (в редакції Законів № 2322-ІV від 12.01.2005, № 270-IV від 15.04.2008; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707-IV від 05.11.2009 та без урахування редакції, яка викладена у Законі № 2812-ІХ від 01.12.2022).

11.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України (в редакції Законів № 2322-ІV від 12.01.2005, № 270-IV від 15.04.2008; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1707-IV від 05.11.2009 та без урахування редакції, яка викладена у Законі № 2812-ІХ від 01.12.2022).

Необхідність застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідча доводить обґрунтованістю її підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України та наявністю передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, та малолітнього потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, не з`явлення за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та належним чином виконування процесуальні рішення у кримінальному провадженні.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 . Окрім того, в інтересах малолітнього потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством слідча просить застосувати до підозрюваної обмежувальні заходи, передбачені ч. 6 ст. 194 КПК України.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваній ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні слідчою підстави, просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час (з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.) та покласти на неї обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та обмежувальні заходи, передбачені ч. 6 ст. 194 КПК України. Інший запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечвали відносно задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 14 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

11.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України.

Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, ящо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який під час судового розгляду клопотання довів потребу застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., оскільки така міра запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час, з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) в разі зміни постійного місця проживання або місця роботи повідомити про це негайно слідчого, прокурора чи суд.

Застосувати до ОСОБА_5 , обмежувальні заходи, передбачені ч. 6 ст. 194 КПК України, а саме в інтересах малолітнього потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, наступне:

- заборонити перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

- обмежити спілкування з малолітнім потерпілим ОСОБА_8 та малолітніми ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , у присутності яких було вчинено злочин;

- заборонити наближатися на визначену відстань до місця, де малолітній потерпілий ОСОБА_8 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборонити листування, телефонні переговори з малолітнім потерпілим ОСОБА_8 , який постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Строк дії ухвали 2 місяці.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення Кременецьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 15 липня 2024 року о 10 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1