№ провадження 1-кп/208/671/24
ВИРОК

Іменем України

15 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,.,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому засіданні, згідно угоди про визнання винуватості розглянувши справу кримінального провадження № 0000036 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержиська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, директора КП «Дніпродзержинське житлове об`єднання», неодружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2024 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщені Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння буд. 8, укладено угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

На підставі розпорядження № 50-рн ОС від 15.02.2021 року, виданого міським головою Кам`янської міської ради, ОСОБА_4 призначено на посаду генерального директора Комунального підприємства «Дніпродзержинське житлове об`єднання» (далі КП «ДЖО»)

Відповідно до контракту № 02-к/2022 від 14.02.2022 року укладеного між Міським головою Кам`янської міської ради ОСОБА_7 та керівником КП «ДЖО» ОСОБА_4 , обов`язками останнього є здійснення поточного керівництва підприємством, організація виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, забезпечення виконання завдань підприємства, передбаченим статутом підприємства, законодавства та контрактом.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2022 року в справі № 904/1582/22 КП «ДЖО» визнано банкрутом.

У справі строком на 1 рік відкрито ліквідаційну процедуру, до 18.10.2023 року (ухвалами від 16.11.2023 та 20.05.2024 строк ліквідації продовжено до 31.10.2024)

Ліквідатором КП «ДЖО» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 , до директора КП «ДЖО» ОСОБА_9 з приводу укладання договору оренди нежитлового приміщення та подальшого придбання приміщення на публічному аукціоні, звернувся ОСОБА_10 .

В цей час у ОСОБА_9 виник протиправний умисел, направлений на одержання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди для себе за вплив на особу, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але надає публічні послуги - арбітражного керуючого.

В подальшому, ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, діючи з корисливого (корупційного) мотиву, з метою особистого збагачення направленого на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_11 , за вплив на арбітражного керуючого (відповідно п. б ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) повідомив ОСОБА_11 , що у нього є домовленості з арбітражним керуючим щодо реалізації приміщення (групи приміщень), нежитлового приміщення (вбудованого приміщення №100), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на аукціоні за заниженою ціною та за умови передачі йому грошових коштів у розмірі 1 000 доларів США, він вплине на арбітражного керуючого з метою гарантованої перемоги саме ОСОБА_11 на аукціоні за заниженою ціною.

Надалі, 10 вересня 2024 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, ОСОБА_9 реалізуючи свій протитправний умисел, діючи з корисливого (корупційного) мотиву, з метою особистого збагачення направленого на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_11 , за вплив на арбітражного керуючого, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США, з метою гарантованої перемоги останнього на аукціоні щодо реалізації приміщення (групи приміщень), нежитлового приміщення (вбудованого приміщення №100), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за заниженою ціною.

Зазначені умисні дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Обвинувачений, під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Між ОСОБА_4 та прокурором укладена угода про визнання винуватості у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, та сторони з урахуванням загальних засад призначення покарання визначених ст. 65 КК України, обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, наявності лише пом`якшуючої покарання обставини, дійшли згоди про призначення ОСОБА_9 покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 51 000 гривень.

Зі змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченому ОСОБА_9 роз`яснені та є зрозумілими наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

- обмеження права на оскарження вироку, підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст. 424 КПК України;

- відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, а він має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Ця угода, суть якої обвинуваченому зрозуміла, укладена ним добровільно і усвідомлено, і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитись зі змістом угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладеного в обвинуваченні, та пояснив наступне. Він працював генеральним директором КП «ДЖО» В жовтні 2022 року підприємство визнано банкрутом, у зв`язку з чим відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого, з яким він познайомився. Приблизно в травні 2024 року до нього з приводу укладення договору оренди нежитлового приміщення та подальшого придбання його на публічному аукціоні, звернувся раніше не знайомий ОСОБА_10 . Він погодився допомогти ОСОБА_11 з придбанням нежитлового приміщення за умови передачі йому неправомірної вигоди в сумі 1 000 доларів США, які і отримав.

Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється у скоєному. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без якогось примусу.

З пояснень обвинуваченого наданих суду вбачається, що визнання вини у скоєнні злочину за ч.2 ст. 369-2 КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, є добровільним, зрозумілим щодо обмежень оскарження в апеляційному та касаційному порядку, що передбачене ст. 394, 424 ч.3 п.1 КПК України, відмови від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Юридичним змістом кримінального провадження на підставі угод є сукупність прав і обов`язків, реалізовуючи які, сторони кримінального провадження можуть досягати правового компромісу.

Угода є процесуальним засобом, застосовуючи який, сторони з урахуванням рівноваги публічних та приватних інтересів у кримінальному провадженні, задовольняють їх в кримінальному процесі.

В провадженні на підставі угод, нормами КПК України вимагається від сторін і суду прийняття узгодженого рішення, і саме рішення суду про винуватість особи, ґрунтується на умовах укладеної сторонами угоди.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 суд дійшов до наступного висновку:

- ОСОБА_4 дійсно вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, та він у ньому винен;

- угода про визнання винуватості, яка укладена 10.10.2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, відповідає інтересам суспільства та держави.

Порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом не встановлено.

Частиною 3 ст. 50 КК України передбачено, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність особи, що вчинила злочин. Ця кримінально-правова норма відображає конституційні права людей.

Роль покарання як необхідного засобу охорони суспільства від злочинних посягань здійснюється як за допомогою загрози покаранням, яка міститься в санкції будь-якої кримінально-правової норми Особливої частини Кримінального кодексу України, так і шляхом його реалізації, тобто примусового впливу на осіб, вже визнаних винними у вчинені злочину.

Суд підтверджує, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених КК України.

Відповідно до ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, суд згідно п.14 ч.1 зазначеної статті вирішує як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Стороною захисту заявлено клопотання про зміну Гладнєву запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання, яке аргументоване відсутністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та повернення внесеної суми заставодавцю.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Розглянувши зазначене клопотання суд встановив наступне.

На виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2024 року про встановлення Гладнєву альтернативного запобіжного заходу у виді застави, 12.09.2024 року ОСОБА_12 внесено заставу в розмірі 60 560 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Не дозволяється ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведену вище відповідність угоди про визнання винуватості встановленим кримінальним процесуальним вимогам, її правомірність, відповідність інтересам суспільства та держави, відсутності порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що до набрання вироком законної сили належну процесуальну поведінку цілком можливо забезпечити шляхом зміни відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави, як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 15 передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, припинення дії запобіжного заходу у виді застави, внесена за ОСОБА_9 сума підлягає поверненню заставодавцю.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 10.10.2024 року на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України в приміщенні Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро, за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння 8, між прокурором ОСОБА_3 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , затвердити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред?явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 51 000 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «IPhone 8 plus» imei: НОМЕР_1 , з сім-карткою НОМЕР_2 , що знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП N? 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, знявши арешт з майна повернути ОСОБА_13 , імітаційні засоби - 10 купюр «100 доларів США», що знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП №? 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, знявши арешт з майна знищити.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити з застави на особисте зобов`язання.

Повернути ОСОБА_14 , заставу в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, внесену 12.09.2024 року в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2024 року, по справі кримінального провадження №? 202/11101/24, за наступними реквізитами:

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №? 5, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» Відділення «Європейське» АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» в м. Дніпро, дата валютування 12.09.2024 року, платник ОСОБА_15 , код платника НОМЕР_3 , надавач платіжних послуг платника: АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» м. Київ, отримувач: ТУ ДСА України Дніпропетровська область, код отримувача 26239738, надавач платіжних послуг отримувача: Держказначейська служба України.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд, який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1