ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 23.08.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462, у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Очеретине Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира 1 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 23.08.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462, у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

У відношенні обвинуваченого на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливав, у зв`язку з чим, під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 . Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 грудня 2024 включно. Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2024 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 20.08.2024 року відбулось шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 , під час якого військовослужбовцям, в тому числі ОСОБА_7 , поставлено завдання вийти на позиції для їх утримання та недопущення просування противника. Під час постановки наказу ОСОБА_7 відразу доповів командиру, що не має змоги його виконати, у зв`язку з негативним станом здоров`я. Дії ОСОБА_7 командування військової частини розцінило як непокору, про що було повідомлено ТУ ДБР, розташоване у м. Краматорську. 20.08.2024 року відкрите кримінальне провадження № 0008359 за ч. 4 ст. 402 КК України за фактом непокори ОСОБА_7 та іншого військовослужбовця. Того ж дня ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. 22.08.2024 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 18.10.2024 року.

15.10.2024 року, під час підготовчого судового засідання у справі № 202/106118/24, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвалу, якою ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів - до 13 грудня 2024 року включно. На даний час ОСОБА_7 не визнає свою провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, стверджує про відсутність умислу в його діянні та відсутність об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В ході підготовчого судового засідання та вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою думка обвинуваченого ОСОБА_7 не була з`ясована. Суд не заслухав його аргументи щодо недоцільності тримання під вартою та не дав можливості висловитись з цього приводу. Обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що не вчиняв умисної непокори і не відмовлявся від виконання поставленого завдання. Він сказав командиру, який оголосив наказ, що причиною неможливості його виконати є негативний стан здоров`я, зокрема психічний стан після отриманого поранення. Цей факт зафіксований на відео представником військової частини та знаходиться в матеріалах кримінального провадження. ОСОБА_7 не відмовлявся від подальшого проходження військової служби, не обговорював наказ, не порушував порядку підлеглості та не вчиняв дій, які мають ознаки непокори. ОСОБА_7 лише доповів командиру, що не може виконати на даний час наказ через незадовільний стан його здоров`я. Готовий до подальшого проходження військової служби та захисту Батьківщини відповідно до стану свого здоров`я.

Захисник зазначає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою не містить даних, які обґрунтовують застосування саме цього запобіжного заходу. В ухвалі зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі формулювання є безпідставними, не обґрунтованими і такими, що прямо суперечать доказам, які є в матеріалах кримінального провадження. Судом не встановлено, яким саме чином і на яких свідків може негативно впливати ОСОБА_7 . Чи має він таку можливість взагалі. Потерпілих у даному кримінальному провадженні взагалі не має. Також зазначає, що свідками у даному кримінальному провадженні є: командир стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 ; заступник командира стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 ; начальник радіостанції військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ; ??т.в.о. начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 . Вказані свідки є начальниками за своїми посадами по відношенню до ОСОБА_7 , і він за весь час проходження служби у вказаній військовій частині підпорядковується в тому числі їм. Із показань вказаних свідків не встановлено фактів порушення субординації ОСОБА_7 чи інших даних, які свідчили б, що він може взагалі здійснювати будь-який вплив на них. Разом з тим, командир стрілецького батальйону ОСОБА_12 та його заступник ОСОБА_13 здійснювали супровід ОСОБА_7 до органу досудового розслідування, що вказує про повне підпорядкування останнього своїм командирам та виконання їх вказівок і розпоряджень. Прокурором не було надано до суду жодного реального доказу існування будь-якого ризику встановленого у ст. 177 КПК України.

На думку захисника, обґрунтованість підозри та подальшого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України викликає сумніви. Зокрема, це стосується складу даного кримінального правопорушення. Наявність суб`єктивної сторони, а саме умислу у ОСОБА_14 , не доведена. Він не відмовився виконати наказ, а доповів командиру про неможливість його виконати у зв`язку з негативним станом свого здоров`я. ОСОБА_7 не обговорював наказ (розпорядження) начальника. Не відмовлявся категорично та відкрито від виконання наказу, не закликав інших не виконувати наказ. Діяння ОСОБА_7 співвідносяться з положеннями ст. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до якої, якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Захисник вказує, що при продовженні строку тримання під вартою, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 залишився по за увагою суду. Негативний стан здоров`я на момент постановки наказу та подальшого затримання ОСОБА_7 підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 17.08.2024 року № 3285 (знаходиться в матеріалах кримінального провадження). Крім цього, наявна медична характеристика ОСОБА_7 від 15.08.2024 року. В характеристиці зазначено, що 30.12.2023 року він був доставлений пораненим в медичну роту. 3 30.12.2023 по 13.01.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ПнР м. Харків . Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 29.01.2024 року № 1175/407, ОСОБА_7 30.12.2023 року одержав: МВТ, ВОСП передньо-бокової ділянки шиї зліва за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини. Вказані медичні дані дають підстави стверджувати про негативний стан здоров`я ОСОБА_7 в момент постановки йому наказу командиром. В подальшому, ОСОБА_7 не було надано можливості пройти більш повний та точний медичний огляд, щоб підтвердити негативний стан свого здоров`я в момент постановки наказу командиром. На даний час ОСОБА_7 знаходиться під вартою, що унеможливлює проходженням ним необхідного медичного обстеження. Він неодноразово звертався із заявами до керівника установи про забезпечення медичного обстеження, однак це питання залишається не вирішеним. Крім цього зафіксовані факти звернень ОСОБА_7 до медичного пункту зі скаргами на головний та спинний біль, підвищений артеріальний тиск, кровотечу із носа.

Сторона захисту зазначає, що в матеріалах кримінального провадження наявна службова характеристика ОСОБА_7 , згідно якої останній, за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , зарекомендував себе відповідальним військовослужбовцем, який здатний забезпечити виконання поставлених завдань. Володіє високим рівнем професійної підготовки, здатний самостійно вирішувати завдання. Сумлінно виконує свій службовий обов`язок. Вимогливий до себе та побратимів. За морально-психологічними якостями є наполегливим, скромним і чесним. Спиртні напої не вживає. Дисциплінований. Має інтровертний характер. Ініціативу проявляє нерегулярно. Користується посереднім авторитетом і повагою серед побратимів. В непередбачуваних ситуаціях рішення приймає своєчасно. Захищав територіальну цілісність України в прямих зіткненнях з ворогом на вогневих позиціях. Має статус учасника бойових дій та ветерана війни. Однак, суд не взяв до уваги репутацію обвинуваченого ОСОБА_7 в колективі, відсутність у нього судимостей та те, що запобіжні заходи раніше до нього не застосовувалися.

Захисник зазначає, що судом не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 є офіцером, має звання старшого лейтенанта і перебуває на посаді командира і взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку вч НОМЕР_1 . У нього в підпорядкуванні знаходиться особовий склад. ОСОБА_7 не відмовився від подальшого проходження військової служби та виконання своїх посадових обов`язків, тим більше він готовий до їх виконання на даний час.

Захисник вказує, що судом не вирішувалося питання про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу. Та враховуючи вищевикладене, просить апеляційний суд дослідити документи, які не були дослідженні судом першої інстанції та обрати для ОСОБА_7 інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Сторони кримінального провадження в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились. Враховуючи, що участь останніх в апеляційному розгляді є не обов`язковою, беручи до уваги, що заяв чи клопотань щодо їх особистої участі в апеляційному розгляді вони не заявляли, колегія суддів вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, проводити судовий розгляд без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підставі.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, внесене 23.08.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, в обґрунтування якого зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_7 не відпали та продовжують існувати. Враховуючи, що судовий розгляд за обвинувальним актом не завершено, з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

Аналізуючи надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора у контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції правильно встановив, що вони є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для запобігання ним необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про небезпідставність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки воно підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та проаналізовані судом першої інстанції.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, небезідставність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останнього до інкримінованого злочину, а отже обвинувачення не є очевидно безпідставним.

Необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час ухвалення остаточного рішення у справі по суті обвинувачення, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу.

Також є правильним висновок суду щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує небезпідставне обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись з огляду на чинники, пов`язані з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Крім того колегією суддів враховується, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем, що дає підстави вважати, що він має широке коло знайомств серед військових, а тому має змогу через дружні умовляння вплинути на свідків, з метою отримання від них необхідних йому показань; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме дезертирство, так як вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків. Утриманців та неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто відсутні стримуючі соціальні фактори, які могли б запобігти реалізації встановлених ризиків.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду першої інстанції, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими.

Щодо долучених медичних документів, відповідно до яких обвинуваченим ОСОБА_7 було отримано поранення, через що в нього був негативний стан здоров`я, - колегія суддів зазначає, що даними доказами не підтверджується той факт, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги не обгрунтовують необхідності її задоволення, оскільки полягають у переоцінці фактичних обставин справи та відомостей, із оцінкою яких, наданою судом першої інстанції, колегія суддів погоджується.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4