Справа № 570/3937/24
Номер провадження 1-кс/570/446/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000532 від 28.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

в с т а н о в и в :

Як вбачається із клопотання, 27 липня 2024 року о 13 год. 44 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від майстра Клеванського лісництва ОСОБА_5 , про те, що під час планового обходу Клеванського лісництва у кварталі 20 відділ 10 було виявлено місце самовільної незаконної порубки деревини породи «дуб».

27 липня 2024 року було проведено огляд місця події у кварталі 20 виділ 10 Клеванського лісництва філії Костопільського лісового господарства ДП «Ліси України». В ході огляду було виявлено та вилучено чотири стовбура з коронами дерев породи дуб наступними розмірами:

1-довжиною 26 м., діаметром 52/57 см.

2-довжиною 28 м. діаметром 62/57 см.

3-довжиною 26 м. діаметром 54/50 см.

4-довжиною 27 м. із невстановленим діаметром в наслідок розколення колоди.

Після проведення огляду місця події. 4 колоди з кронами передані на відповідальне зберігання лісничому Клеванського лісництва філії Костопільське лісове господарство ДП «Ліси України» ОСОБА_6 .

Вищевказане майно визнано в кримінальному провадженні речовими доказами.

У клопотанні зазначається, що на даний час є підстави вважати, що вищевказане майно є предметом вчинення злочину, а тому відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення у кримінальному провадженні.

Крім того, дана деревина знаходиться в неналежних умовах зберігання, що призводить до її псування, таким чином на деревині наявна «синева», також наявні стовбурові шкідники, які також псують якість деревини, в результаті чого відпадає кора деревини, деревина починає втрачати свою структуру. Вказана деревина при неналежному зберіганні, без накритого навісу буде піддаватись впливу чинників природного середовища та втрачати свої властивості.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно та вирішити питання долі речових доказів шляхом передачі вказаних колод в дохід держави, а саме на користь ЗСУ.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про проведення розгляду клопотання без його участі, клопотання просить задоволити.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, судом було вжито заходів для належного повідомлення особи про час і місце розгляду клопотання шляхом надіслання судової повістки за адресою, зазначеною у клопотанні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, а саме використання як доказу, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню,оскільки не накладення арешту на дане майно може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженнюна нього необхідно накласти арешт, слідчий суддяприходить до висновку, що клопотання слід задоволити частково.

Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого СВ РВП Рівненського ВП НПГУ в Рівненській області ОСОБА_7 від 17.01.2020 р. вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами, за наведених обставин, з метою збереження речових доказів, клопотання підлягає до задоволення.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 вказані предмети визнано речовими доказами, за наведених обставин, з метою збереження речових доказів, клопотання в частині накладення арешту підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно до ч.7,8 ст.100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

У даному клопотанні слідчий просить слідчого суддю вирішити питання долі речових доказів.

До вказаного клопотання слідчим долучена постанова слідчого про визнання деревини речовим доказом у кримінальному провадженні. Однак відсутні відомості про результати досудового розслідування, зокрема чи повідомлено будь-якій особі про підозру у даному кримінальному провадженні, які слідчі дії було проведено з метою встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення або ж інші слідчі дії, спрямовані на встановлення походження вилученої деревини.

На думку суду, органом досудового розслідування не вжито достатніх заходів для встановлення походження виявленої деревини та її власника.

Як вбачається з положень п.2 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Проте, диспозиція статті визначає, що такі речові докази не повинні містити слідів кримінального правопорушення.

У клопотанні зазначено, що лісопродукція здобута у протиправний спосіб, а відтак вона є предметом вчинення кримінального правопорушення та є речовим доказом у справі.

Крім того, відповідно до ч.7,8 ст.100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Таким чином, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор можуть звернутися до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої ст.100 КПК України: для передачі за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; або для передачі для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У клопотанні слідчий в обгрунтування необіхності вирішення долі речових доказів не посилається на норми КПК України.

Згідно з п.5 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Однак слідчий суддя звертає увагу, що частиною 9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

А тому положення ч.9 ст.100 КПК України не можуть підлягати застосуванню у ході розгляду даного клопотання слідчим суддею, оскільки регламентують порядок вирішення долі речових доказів, які були надані суду.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого в частині вирішення долі речових доказів подане з недоліками, а також передчасно, а саме без вчинення всіх необхідних дій. У зв`язку з наведеним, підстави для задоволення такого клопотання в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 170, 171, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задоволити частково.

Накласти арешт на чотири стовбури дерев породи дуб із кроною довжиною 26 м діаметром 52/57 см., довжиною 28 м. діаметром 62/57 см„ довжиною 26 м. діаметром 54/50 см., довжиною 27 м. із невстановленим діаметром в наслідок розколення колоди.

В частині вирішення питання долі речових доказів шляхом передачі вказаних колод в дохід держави, а саме на користь ЗСУ - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1