Дата документу 24.07.2024Справа № 554/7490/24
Провадження № 1-кс/554/7735/2024
У Х В А Л А

24 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000299 від 19 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 27 липня 2023 року ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання та проведення будь-яких інших дій. Місцем зберігання вказаного майна просить визначити камеру зберігання речових доказів ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що 19 липня 2024 року до ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що 19 липня 2024 року на проїжджій частині в с. Кованчик Полтавського району Полтавської області зупинено транспортний засіб ВАЗ, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який надав для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 5141, із ознаками підробки.

За цим фактом, 19 липня 2024 року сектором дізнання ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000299 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор вказує, що в ході розслідування кримінального провадження встановлено, що 19 липня 2024 року, близько 14 год 38 хв, співробітниками СРПП ВП № 2 ПРУП на проїжджій частині в АДРЕСА_1 було зупинено транспортний засіб ВАЗ, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який надав працівникам поліції для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я, згідно його змісту, 27 липня 2023 року видане ТСЦ 5141, яке викликає сумніви у своїй дійсності та має ознаки підробки.

19 липня 2024 року під час проведення огляду місця події бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , згідно його змісту, 27 липня 2023 року видане ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_4 було вилучено та поміщено до спеціального сейф-пакету НПУ серії та номеру RIC2128736, клапан якого заклеєно спеціальною стрічкою, після чого на поверхню якого нанесено пояснювальний текст та проставлено підписи понятих і учасників огляду.

З огляду на наявність підстав вважати, що бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого, згідно його змісту, 27 липня 2023 року ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_4 , є предметом, що зберіг на собі сліди злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального проступку, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз та інших слідчих дій, з метою запобігання можливості зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину, прокурор просить накласти на нього арешт, шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та проведення будь-яких інших дій.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просила проводити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Разом із тим, неявка останнього в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 19 липня 2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 27 липня 2023 року ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_4 , визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту на майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Прокурором доведено, що вказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 27 липня 2023 року ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_4 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Зокрема, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому арешт названого майна надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування експертні дослідження, висновки, одержані за результатом виконання яких слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить прокурор, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 27 липня 2023 року ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та проведення будь-яких інших дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6