УХВАЛА

Справа № 569/13047/24

1-кс/569/4802/24

13 липня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодження із прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції перебуває кримінальне провадження № 0000552 від 12.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 - 1 КК України.

З клопотання вбачається, що водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в темну пору доби, приблизно о 23 год. 20 хв., діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення вимог пунктів 2.9 а) та 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Соборної у м. Рівному, зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської, поблизу бетонного стовпа вуличного освітлення № 34, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи обгін попутного автомобіля BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення із автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Після чого, автомобіль Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок попереднього зіткнення відкинуло на смугу призначену для руху зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської, де відбулося його зіткнення із вищевказаним автомобілем BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесні ушкодження, у результаті яких загинула на місці події, а водій автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Порушення ОСОБА_5 , вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

12.07.2024 об 03:30 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність: ч. 3 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події (місця дорожньо-транспортної пригоди); речовими доказами, показаннями свідків та іншими доказами та матеріалами кримінального провадження.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України: існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 не виконуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваний та існують ризики, що останній під час кримінального провадження може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування є те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за який загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що свідчить про те, що останній, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Обґрунтування ризику щодо незаконного впливу на потерпілих та експертів у кримінальному провадженні являється те, що ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 може отримати інформацію про місце проживання потерпілого, а тому є ризики щодо незаконного впливу з боку підозрюваного на неї, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних, показань. У зв`язку з цим, лише перебування ОСОБА_5 під вартою унеможливить спілкування із потерпілою.

Наведені обставини свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, тобто підстав вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слід відмітити, що відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України, відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі «Корчуганова проти Росії», § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі «Рохлина проти Росії», § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі «Мамедова проти Росії», § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі «Долгова проти Росії»).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів: з огляду на вказані обставини, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , який міг би забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, окрім як тримання під вартою неможливо.

На даний час, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку підозрюваного та проведення досудового розслідування у розумні строки, тому з метою виконання завдання, визначеного ст. 2 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що за змістом п.п. b та c ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до рішень Європейського суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини просили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в темну пору доби, приблизно о 23 год. 20 хв., діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення вимог пунктів 2.9 а) та 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Renault Megane Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Соборної у м. Рівному, зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської, поблизу бетонного стовпа вуличного освітлення № 34, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи обгін попутного автомобіля BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення із автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Після чого, автомобіль Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок попереднього зіткнення відкинуло на смугу призначену для руху зі сторони вул. Млинівської в напрямку вул. Київської, де відбулося його зіткнення із вищевказаним автомобілем BMW 320 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесні ушкодження, у результаті яких загинула на місці події, а водій автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Порушення ОСОБА_5 , вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

12.07.2024 об 03:30 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», який вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

За таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин провадження, слід зазначити, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Окрім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, розуміючи реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого безальтернативно передбачає позбавлення волі, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 судом враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Даних про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено.

Разом з тим, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184,395 КПК України,слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 03 год. 30 хв. 12 липня 2024 року.

Визначити, що строк дії ухвали до 09 вересня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_11