Справа №212/6188/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000484 від 01.04.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не перебувають на її утриманні, не судимої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 16 березня 2024 року приблизно о 20.00 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою самоствердження та демонстрації свого авторитету, умисно вчинила відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , з яким перебувала у сімейних відносинах, психологічне та фізичне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілого, приниження його честі та гідності, погроз фізичною розправою, а також штовханні, нанесенні ляпасів по обличчю, тулубу та кінцівках неповнолітнього ОСОБА_4 , що призвело до психологічних та фізичних страждань останнього.

Крім того, ОСОБА_3 17 березня 2024 року приблизно о 15.00 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою самоствердження та демонстрації свого авторитету, повторно, умисно вчинила відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , з яким перебувала у сімейних відносинах, психологічне та фізичне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілого, приниження його честі та гідності, погроз фізичною розправою, а також штовханні, хапанні за волосся, нанесенні ляпасів по обличчю неповнолітнього ОСОБА_4 , що призвело до психологічних та фізичних страждань останнього.

Крім того, ОСОБА_3 19 березня 2024 року приблизно о 11.30 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою самоствердження та демонстрації свого авторитету, повторно, умисно вчинила відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , з яким перебувала у сімейних відносинах, психологічне та фізичне насильство в сім`ї у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу, почала принижувати сина та погрожувати фізичною розправою, а також штовхати, наносити ляпаси руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках неповнолітнього ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_3 того ж дня приблизно о 12.00 годині, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , зайшла на кухню, де перебував неповнолітній потерпілий, та, знаходячись у безпосередній близькості до нього, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, взяла з газової плити металевий ківш з окропом та вилила окріп на обличчя та шию потерпілому, в результаті чого неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків 1-2 ступеня шиї, обличчя, 6% поверхні тіла, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 688 від 24.04.2024 за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день), внаслідок чого неповнолітній потерпілий зазнав психологічних та фізичних страждань.

Таким чином ОСОБА_3 систематично у період часу з 16 березня 2024 року по 19 березня 2024 року вчинила відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , з яким перебувала у сімейних відносинах, психологічне та фізичне насильство, що призвело до психологічних та фізичних страждань потерпілого, яке виразилося у погіршенні якості його життя, погіршення самопочуття та розладів здоров`я, емоційної невпевненості, відчутті хронічного страху за своє життя.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 126-1 КК України за ознаками домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань потерпілої особи.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_9 , надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

18 червня 2024 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_10 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України у вигляді двохсот сорока годин громадських робіт.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 просила затвердити укладену між прокурором та обвинуваченою угодою, посилаючись на те, що вона відповідає інтересам неповнолітнього потерпілого.

Обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Неповнолітній потерпілий та його законний представник надали згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченій, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Питання про долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний щодо обвинуваченої на досудовому розслідуванні, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 червня 2024 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000484.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити їй покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: копії повідомлень про сім`ю, яка опинилася у складних життєвих обставинах, відповідей з державних установ та скріншоти листування, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1