Справа № 204/4696/24
Провадження № 1-м/204/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

затриманого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах громадянина Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову Генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності, -

встановив:

До суду надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах громадянина Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову Генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування скарги зазначено, що 03 травня 2024 року ОСОБА_9 вручено постанову Генерального прокурора ОСОБА_8 від 25 квітня 2024 року, про його, ОСОБА_10 видачу для притягнення до кримінальної відповідальності в Азербайджанській Республіці. Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам закону через наступне: Згідно ч.1 ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України. Вказана постанова була прийнята без належної правової перевірки всіх обставин та з порушеннями. Так, відповідно до ст.4а Рамкового рішення про європейський ордер на арешт та процедури передачі правопорушників між державами-членами (2002/584/ЮВС від 13 червня 2002 року), Судовий орган, що виконує ордер, може також відмовитися виконувати європейський ордер на арешт, виданий з метою виконання покарання у вигляді позбавлення волі або тримання під вартою, якщо особа не з`явилася особисто на судовий розгляд, у результаті якого було ухвалено рішення, якщо тільки в європейському ордері на арешт не зазначено, що особа, згідно з додатковими процесуальними вимогами національного законодавства держави-члена, що видає ордер: (a) своєчасно: (i) була викликана до суду особисто і тим самим повідомлена про заплановану дату і місце судового розгляду, в результаті якого було ухвалено рішення, або в інший спосіб фактично отримала офіційну інформацію про заплановану дату і місце судового розгляду таким чином, що було однозначно встановлено, що їй було відомо про запланований судовий розгляд; та (ii) була повідомлена, що рішення може бути ухвалене, навіть якщо вона не з`явиться на судовий розгляд; або (b) знаючи про запланований судовий розгляд, надала доручення адвокату, що був призначений відповідною особою або державою, захищати її в суді, і цей адвокат дійсно захищав її під час судового розгляду; В оригіналі рішення Хазарського районного суду міста Баку Республіки Азербайджан від 04 грудня 2023 року у кримінальній справі № 231300002 зазначено (2 арк.рішення), що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишив межі Азербайджанської республіки з міжнародного аеропорта імені Гейдара Алієва. Більше, станом на даний час ОСОБА_9 до Республіки ОСОБА_11 не повертався. Правопорушення, що йому інкримінується, вчинене у травні 2023 року, тобто майже через півтора року після того, як ОСОБА_6 виїхав з території Республіки Азербайджан. Відповідно, ОСОБА_9 не знав та не міг знати ані щодо порушеного провадження, ані щодо запланованого судового розгляду, де йому обирався запобіжний захід. Тому він був позбавлений можливості вжити заходи щодо свого захисту, включаючи оскарження даного рішення. Важливою рисою змісту інституту екстрадиції є положення, що дозволяє державі відмовити у видачі, якщо є підстави вважати, що особа, яка видається, буде піддана у запитуючій державі впливу, несумісному з правопорядком цієї держави, або ж такому, що суперечить загальновизнаним стандартам у галузі прав людини. ОСОБА_6 обґрунтовано вважає, що інкримінований йому злочин, який він не скоював, є помстою окремих працівників правоохоронних органів Республіки Азербайджан, з якими в нього склалися неприязні стосунки, через що він у 2021 році разом з усією своєю родиною змушений був покинути батьківщину. Перевірка вищезазначених обставин, на які захист неодноразово посилався в ході судових розглядів про обрання запобіжного заходу фактично не проводилась. Прокуратурою не надано жодних підтверджень легітимності та відповідності ордеру на арешт вимогам Європейської конвенції про видачу (1957 рр.). Звертаю увагу, що оскаржувана постанова датована 25 квітням 2024 року, проте врушена захисникам та ОСОБА_9 лише 03 травня 2024 року, що зашкодило її оскарженню у встановлений законом 10-денний строк. На підставі викладеного, просила поновити строк на оскарження постанови Генерального прокурора ОСОБА_8 від 25 квітня 2024 року, про видачу ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності в Азербайджанській Республіці; Скасувати постанову Генерального прокурора ОСОБА_8 від 25 квітня 2024 року, про видачу ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності в Азербайджанській Республіці.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала скаргу, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні у скарзі.

ОСОБА_6 о в судовому засіданні підтримав скаргу свого захисника і просив задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги, вважає, що доводи на які вказує скаржник є необґрунтованими, при проведенні екстрадиційної перевірки не було встановлено обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_6 , оскільки він із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відповідного органу не звертався, до кримінально відповідальності на території України не притягувався, не брав участі у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України, вчинені ОСОБА_6 о. злочини не є політичними. Щодо законності постанови генерального прокурора про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 о. до Азербайджанської Республіки, то вказана постанова є законною та обґрунтованою на підставі матеріалів проведеної перевірки, згідно якої, підстави, які б перешкоджали видачі ОСОБА_6 , як на той час та і на теперішній час відсутні. Доводи ОСОБА_6 та його адвоката, що передача ОСОБА_6 о до Азербайджанської Республіки може загрожувати його життю та здоров?ю є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Згідно частини 4 ст.590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відповідно до положень ст.591КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 є громадянином Республіки Азербайджан, в матеріалах клопотання в наявності запит № 2-2-14/1-x21eks-24/2024 Генеральної прокуратури Азербайджанської республіки про арешт та видачу громадянина Азербайджанської республіки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запит про видачу не має на меті переслідування особи з політичних підстав, а також у зв`язку із расою, релігією, національністю, етнічним походженням або політичною думкою. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочин, що відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому статтею 177.2.3-1 Кримінального кодексу Азербайджанської Республіки, за яке передбачено максимальне можливе покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за яке ще не закінчилися. Рішенням Хазарського районного суду міста Баку Республіки Азербайджан від 04.12.2023 року у кримінальній справі № 231300002 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 28 (двадцять вісім) діб стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується за статтею 177.2.3-1 КК Республіки Азербайджан. Початок тримання під вартою (арешту) необхідно відраховувати з моменту арешту. Відповідно до витягу з ІПCe-ASF2 Генерального секретаріату Інтерполу з 26.12.2023 ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 177.2.3-1 КК Республіки Азербайджан (Крадіжка з використанням електронних накопичувачів даних або інформаційних технологій), у зв`язку з чим компетентні органи Республіки Азербайджан просять розглядати цей запит як офіційний запит на тимчасовий арешт, який слід застосувати відповідно до національного законодавства та/або відповідних двосторонніх і багатосторонніх договорів, запевняючи, що після арешту особи буде вимагатися екстрадиція останнього відповідно до національного законодавства та/або відповідних двосторонніх і багатосторонніх договорів. Згідно із законом України про кримінальну відповідальність, інкриміноване ОСОБА_6 о. кримінальне правопорушення, кваліфікується за ч.3 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки). За законом України злочин, у зв`язку з яким оголошено розшук ОСОБА_6 , передбачає покарання за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на максимальний строк до восьми років. Таким чином, строк давності притягнення ОСОБА_6 , за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, на теперішній час не закінчився.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є громадянином України, злочин, за який запитано компетентним органом видачу, передбачає позбавлення волі за законом України, строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за який запитано видачу не закінчились, видача особи не суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року застосовано відносно громадянина Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до правоохоронних органів Республіки Азербайджан, на строк до 12 місяців, утримувати громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», для забезпечення його екстрадиції на територію Республіки Азербайджан.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної Дніпропетровською обласною прокуратурою за дорученням Офісу Генерального прокурора, не встановлено інших, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародним договорам обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.

25 квітня 2024 року Офісом Генерального прокурора, на підставі зібраних в ході проведення екстрадиційної перевірки матеріалів, прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Азербайджанської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 177.2.3-1 КК Азербайджанської Республіки.

Згідно вказаної постанови генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) від 25 квітня 2024 року, за повідомленням уповноважених органів, ОСОБА_6 оглу не є громадянином України, статуту біженця не має, до кримінально відповідальності на території України не притягувався, не брав участі у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України. Діяння, вчинення яких інкримінується особі, не належать до військових злочинів і не мають політичного характеру. Злочин, передбачений ст..177.2.3-1 Кримінального кодексу Азербайджанської Республіки, відповідає ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше ніж рік. Установлені ст.49 кримінального кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вказані злочини не закінчилися.

Не погодившись із вказаною постановою, захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_6 о. звернулася до слідчого судді зі скаргою на вказану вище постанову про видачу особи, просила поновити строк на оскарження вказаної постанови, оскільки дана постанова була вручена ОСОБА_12 та його захисникам лише 05 травня 2024 року. Враховуючи викладені підстави, суд вважає за можливе - поновити строк захиснику ОСОБА_4 , яка діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_6 о., на оскарження постанови Генерального прокурора.

У скарзі зазначено, що ОСОБА_6 о. вважає, що інкримінований йому злочин, який він не скоював, є помстою окремих працівників правоохоронних органів Республіки Азербайджан, з якими в нього склалися неприязні стосунки, через що він у 2021 році разом з усією своєю родиною змушений був покинути батьківщину.

Згідно постанови генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) від 25 квітня 2024 року, азербайджанська сторона надала гарантії того, що кримінальне переслідування щодо ОСОБА_6 о. не має дискримінаційного характеру, він не буде підданий катуванню, іншому жорстокому, нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, йому буде забезпечено право на захист. Зазначена особа буде притягнута до кримінальної відповідальності лише за той злочин, за який буде видана, і після закінчення судового розгляду та відбування покарання зможе вільно залишити територію Азербайджанської Республіки, а також не буде вислана або видана третій державі без згоди компетентних органів України.

З вищевикладеного, вбачається, що на момент прийняття оскаржуваної постанови від 25 квітня 2024 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 о. до Азербайджанської Республіки, були відсутні обставини, передбачені ч.4 ст.590 КПК України, та законних підстав для прийняття рішення про відмову у видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 до Азербайджанської Республіки, не існувало. Таким чином, наведені доводи сторони захисту є необґрунтованими і не можуть бути законною підставою для задоволення даної скарги.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що дану скаргу захиснику ОСОБА_4 , яка діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_6 о., на оскарження постанови Генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 110, 591, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Поновити строк захиснику ОСОБА_4 , яка діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_6 о., на оскарження постанови Генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності.

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах громадянина Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову Генерального прокурора ОСОБА_8 про видачу особи (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1