Справа № 344/3364/24
Провадження № 1-кс/344/1610/24
У Х В А Л А

27 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

В клопотанні вказано, що Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000481 від 18.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.Кримінальне провадження розпочате за матеріалами УСБУв Івано-франківській області з яких вбачається, що ОСОБА_6 звернулась із заявою про вимагання та одержання неправомірної вигоди медичними працівниками за сприяння у оформленні її зятю ОСОБА_7 ІІІ групи інвалідності.Досудовим розслідуванням встановлено, що завідуюча офтальмологічним відділення КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_4 , діючи умисно, протягом вересня 2023 лютого 2024 років вимагала у ОСОБА_6 неправомірну вигоду за вирішення питання щодо оформлення зятю останньої ОСОБА_7 . ІІІ групи інвалідності по зору.23 жовтня 2023 року ОСОБА_4 одержала від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за видачу ОСОБА_7 виписки із медичної картки стаціонарного хворого 28312/2023 та поставила вимогу передати їй наступну частину неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США, коли їй стане відома дата засідання МСЕК.З метою впливу на прийняття позитивного рішення МСЕК ОСОБА_4 до протиправної діяльності залучила лікаря-невропатолога голову Івано-Франківської міської МСЕК Івано-Франківського обласного бюро МСЕ ОСОБА_8 .Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 20.02.2024, перебуваючи на своєму робочому місці, одержала від ОСОБА_6 1000 доларів США за присвоєння ОСОБА_7 . ІІІ групи інвалідності по зору, рішення про що 21.02.2024 прийняла Івано-Франківська міська МСЕК.Вищевказане підтверджується показаннями ОСОБА_6 , протоколами НСРД, протоколами огляду та вручення, протоколами обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.22 лютого 2024 року на робочому місці ОСОБА_4 у офтальмонологічному відділенні (відділення мікрохірургії ока) КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Федьковича, 91 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти, мобільний телефон та медичну документацію у паперовому та електронному вигляді.Вилучені під час обшуку речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки грошові кошти у значних сумах на робочому місці можуть бути здобуті внаслідок протиправної діяльності, мобільний телефон використовувався як засіб зв`язку для обговорення злочинних дій, медична документація ОСОБА_7 містить відомості про подію кримінального правопорушення, тобто вказані речі та документи зберегли на собі сліди злочину. Окрім того діяння має кримінально-правову кваліфікацію, за якою передбачене покарання у вигляді конфіскації майна.22 лютого 2024 року вказані речі визнані речовими доказами. На даний час виникла необхідність застосувати захід забезпечення кримінального провадження накласти арешт на речові докази з метою їх збереження.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив задовольнити та повідомив суд, що у ОСОБА_4 немає статусу підозрюваної в даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні адвокат частково заперечувала щодо накладення арешту на майно. Не заперечувала щодо накладення арешту на речі та документи, які вказані в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку, в іншій частині клопотання заперечувала, обґрунтовуючи тим, що з матеріалів клопотання встановлено, що предметом незаконної винагороди є долари США, при проведенні обшуку були вилучені грошові кошти у валюті гривні, ОСОБА_4 при проведенні обшуку пояснила походження всіх грошових коштів, які знаходились в кабінеті. ОСОБА_4 є завідувач відділення, якісь кошти збирались на проведення ремонту, частина грошей це гроші пацієнтів на проведення операцій, оскільки персонал самостійно вносить такі кошти, вказані кошти містились в окремих конвертах з зазначенням прізвищ, окрема сума належить сину ОСОБА_4 . Таким чином, грошові кошти у гривневому еквіваленті, вилучені під час проведення обшуку, не можуть бути речовими доказами в кримінальному провадженні за зазначеним предметом злочину доларів США, а вилучені грошові кошти необхідно повернути. В клопотанні слідчий посилається на те, що за кваліфікацією ч.3 ст 368 КК України може бути застосована конфіскація майна, однак ОСОБА_4 не повідомлено про підозру, застосування арешту майна під умовою можливої конфіскації недопустимо. Просила частково задовольнити клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надала пояснення, що готівкові грошові кошти, у сумі 27000 гривень належать її сину; кошти по 3 000 грн. з зазначенням прізвища пацієнта та лікаря- це кошти, які належать пацієнтам, за проведення лазерного лікування; грошові кошти у сумі 20 000 гривень- це кошти, які збирались лікарями відділення на проведення ремонту в поліклініці; грошові кошти у сумі 12 400 гривень це кошти персоналу для заміни меблів в ординаторській; грошові кошти у сумі 3000 гривень з листком «29-26 Славіку,17.ХІ.»- кошти, які необхідно було сплатити за проведення ремонту; грошові кошти у сумі 1 000 грн. із надписом «Стамбульська Завдаток»- завдаток за проведення операції, в т.ч. замовлення персональної лінзи; грошові кошти по 300 грн в окремих паперових клаптиках кошти працівників для щотижневої закупівлі продуктів.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку приміщень офтальмонологічного відділення.

22 лютого 2024 року складено протокол обшуку.

Постановою слідчого від 22.02.2024 року вилучені під час обшуку речі та документи визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000481.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу

У випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В силу положень ч. 3ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 одержала неправомірну вигоду у валюті доларів США, під час проведення обшуку, як зазначено в протоколі обшуку, вилучені грошові кошти у гривневому еквіваленті. З огляду на те, що вказані грошові кошти хоч і визнані речовими доказом у даному кримінальному провадженні, проте, не є майном, яке відповідає критеріям визначеним в ч.2 ст.167 КПК України, не наведено достатніх правових підстав вважати, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям речового доказу, не обгрунтовано, що вилучені грошові кошти отримані в ході вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, в клопотанні зазначено, що діяння має кримінально-правову кваліфікацію, за якою передбачене покарання у вигляді конфіскації майна.

Однак, слідчий в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_4 не повідомлено про підозру та в неї немає статусу в кримінальному провадженні, тому не може бути застосована санкція у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, обов`язок доведення перед судом наявності правових підстав клопотання процесуальним законом покладено безпосередньо на суб`єкта відповідного клопотання.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту на мобільний телефон Iphone 13 (імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_1 ) із сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 ; оригінал Медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 28312/2023 на 12 аркушах; електронний носій типу флеш накопичувач марки «Apacer 16 Gb АН 350», в іншій частині слідчим не доведено достатніх правових підстав для задоволення клопотання.

Відповідно зазначеного, суд -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені 22.02.2024 під час обшуку на робочому місці ОСОБА_4 у офтальмонологічному відділенні (відділення мікрохірургії ока) КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Федьковича, 91:

мобільний телефон Iphone 13 (імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_1 ) із сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 ;

оригінал Медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 28312/2023 на 12 аркушах;

електронний носій типу флеш накопичувач марки «Apacer 16 Gb АН 350»

в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1