справа № 619/5327/23
провадження № 1-кс/619/511/24
УХВАЛА

іменем України

22 квітня 2024 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002264 від 27.10.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 27.10.2023 в період часу з 10:00 до 10:30 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким ОСОБА_5 був раніше знайомий.

В подальшому, перебуваючи в будинку за вказаною адресою між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході якого ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , використовуючи в якості знаряддя злочину металевий лом-цвяходер, тримаючи його у руці, використовуючи фактор несподіванки, а також те, що ОСОБА_8 був розташований спиною до нього наніс останньому не менше двох ударів вказаним металевим ломом-цвяходером у потиличну ділянку голови, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_8 помер на місці.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_5 скоїв особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, і, знаходячись на свободі, може негативно вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини у справі.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ним скоєно особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України.

Крім того, він матиме можливість впливу на свідків, оскільки йому відомі адреси проживання останніх, у т.ч. спонукати їх до відмови від показань або їх зміни по даному кримінальному провадженню, а свідки ще не допитані судом.

З огляду на те, що обвинувачений не працює, він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Зазначив, що підозра є обґрунтованою, а ризики є реальними та такими, що виключають можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що не згоден із пред`явленою підозрою.

Також зазначив, що він працює неофіційно, на свідків не впливає, з`являється до суду за викликом.

Підозрюваний пояснив, що будь-яких очевидців подій у провадженні немає.

Захисник в судовому зазначила, що підозра є необгрнутованою, слідством не встановлено мотив вчинення злочину.

Також вказала, що ризики необгрунтовані, підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки.

Судом було допитано свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю підозрюваного.

Свідок пояснила, що її син останні декілька років проживає з нею та її чоловіком.

Вказала, що обвинуваченням було викривлено її показання про аморальний спосіб життя підозрюваного, який працює неофіційно, ні з ким не конфліктує, та аморальний спосіб життя не веде.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя доходить наступного.

Встановлено, що відомості за даним фактом винесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002264 від 27.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Що стосується обгрунтованості підозри, слідчий суддя виходить з наступного.

Обгрунтованість підозри підтверджується матеріалами справи, а саме: висновком експерта № СЕ-19/121-23/29850-БД від 08.01.2024, з якого вбачається, що генетичні ознаки на поверхні лому виявлено клітини з ядрами, які містять в тому числі генетичні ознаки ОСОБА_5 ; висновком експерта № СЕ-19/121-24/1114-БД від 15.02.2024; висновком експерта № 12-23/1/12-17/251-Дт/23/24 від 24.02.2024; висновком експерта № 12-17/251-Дт/2023 від 27.10.2023, проведеним слідчим експериментом від 16.04.2024; показаннями свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_14 ; одночасними допитами вже допитаних осіб ОСОБА_14 , ОСОБА_12 : ОСОБА_13 , від 17.04.2024, з яких вбачається факт та час повідомлення факту загибелі потерпілого саме підозрюваним; додатковими показаннями свідка ОСОБА_15 ; пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_15 , протоколом огляду місця події від 28.10.2023, протоколами проведення слідчого експерименту, рапортами працівників поліції, в тому числі на а.с. 61-62, протоколом огляду відеозапису від 19.04.2024, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 , рапортами на а.с. 87-88, 89-90.

Доводи захисту про необгрунтованість підозри слідчий суддя не прйимає, виходячи з наступного.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» зазначено, що факти, які підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

При цьому суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може оцінювати та не вправі оцінювати належність, допустимість та достатність доказів для винесення обвинувального вироку, а має право визначити тільки критерії того, чи є наявні у справі «факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення» та чи є достатніх підстав вважати, що та чи інша особа з великою долею вірогідності може бути причетна до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення.

Враховуюче наведене, слідчий суддя приходить висновку, що наявні у кримінальному провадженні докази достатньою мірою свідчать про обґрунтованість підозри.

Відсутність прямих доказів вини чи очевидців події саме по собі не свідчить про необгрунтованість підозри, враховуючи, що обвинуваченням надано достатньо непрямих доказів, які у своїй сукупності є достатніми для висновку про обгрунтованість підозри.

Що стосується ризиків, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчий суддя вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозоюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що його дії були направлені на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, на думку слідчого судді, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до порушення належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати, що обумовлює необхідність обрання запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Слідчий суддя також вбачає наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з того, що підозрюваний на теперішній час офіційно не працює, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що може свідчити про те, що останій може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо аргументів підозрюваного та захисника про недостатність ризиків для тримання під вартою, слідчий суддя їх не приймає, так як альтернативні запобіжні заходи на даний час не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає необхідним не обирати заставу, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - до 15 червня 2024 року включно.

Виконання ухвали покласти на начальника відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області та начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1