09.05.2024 Справа № 642/1313/24
Провадження №1-кс/642/1507/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року

м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у справі № 642/1313/24, провадження №1-кс/642/1505/24,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2024 в провадження судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 порядку ст.35 КПК України надійшла заява адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у справі № 642/1313/24, провадження №1-кс/642/1505/24.

На обґрунтування заяви адвокат ОСОБА_5 зазначає, що слідча суддя ОСОБА_6 може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи, не дотримується рівності сторін в порушення ст.ст.7,10 КПК України, неправильно застосовує положення КПК України, а саме: відмовляє стороні захисту у відкладенні судового засідання на іншу дату для ознайомлення з клопотанням про продовження строку виконання обов`язків стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , формує у нього переконання, що суддя зацікавлена у прийнятті рішень, на які наполягає сторона обвинувачення, тому у сторони захисту є сумніви щодо неупередженості судді.

Слідчий суддя Ленінського районного суду Харкова ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена завчасно та належним чином. Надала заяву про розгляд заяви про відвід без її участі, у вирішенні питання про відвід судді покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 відвід підтримали.

Прокурор заперечував проти задоволення відводу та вважав його надуманим, зазначив, що ст.75 КПК України містить визначені обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Однак, відповідно до поданої заяви захисника ОСОБА_5 не вбачається підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_6 по справі №642/1313/24, просить відмовити в задоволенні заяви.

Суд, вислухавши учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст.75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Так, КПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, однак такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка подає заяву про відвід судді.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

Так, адвокат ОСОБА_5 при розгляді вказаної заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_7 не заперечував, що слідчим йому було надіслано клопотання про продовження строку виконання обов`язків стосовно підозрюваного ОСОБА_4 завчасно, але він не встиг з ним ознайомитися з особистих питань та завантаженості на роботі.

Таким чином, адвокатом ОСОБА_5 не наведено жодного доказу, який би свідчив про упереджене ставлення до нього з боку слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_6 під час проведення судового засідання.

На думку слідчого судді, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів в упередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

На підставі вищевикладеного, заява захисника ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.35, 75, 81, 82, 309 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у справі №642/1313/24, провадження №1-кс/642/1505/24 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 09.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_8