ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/110/24 Справа № 695/993/24 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в особі сільського голови ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000374, внесеного до ЄРДР 09 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000374 від 09 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, звернувся прокурор Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_9 з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події, а саме: дві водонапірні вежі, що перебувають під цілодобовим наглядом працівників поліції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Першотравнева, 14-А у с. Шабельники Золотоніського району Черкаської області, два газових балони, п`ять кисневих балонів, 2 шланги, довжиною близько 30 метрів та 15 метрів, два газових редуктори, два кисневих редуктори, транспортний засіб марки «Ford Tranzit», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Клопотання мотивовано тим, що 08 березня 2024 року до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , 1963 року народження, жительки АДРЕСА_1 , яка повідомила, що у АДРЕСА_2 , невідомими особами протиправно демонтуються конструкції двох металевих водонапірних веж. На підставі вищевказаного повідомлення заступником начальника СВ Золотоніського РВП ОСОБА_11 у період часу 08.03.2024 року із 14:30 год. по 15:50 год. було проведено огляд місця події, що розташоване у АДРЕСА_2 , у ході якого було виявлено та вилучено дві водонапірні вежі, два газових балони, п`ять кисневих балонів, 2 шланги, довжиною близько 30 метрів та 15 метрів, два газових редуктори, два кисневих редуктори, транспортний засіб марки «Ford Tranzit», д.н.з. « НОМЕР_1 ».

По даному факту 09 березня 2024 року було розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року вказане клопотання задоволено частково.

У рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 09 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України накладено арешт на:

- дві водонапірні вежі за адресою: АДРЕСА_2 ;

- два газових балони, п`ять кисневих балонів, 2 шланги, довжиною близько 30 метрів та 15 метрів, два газових редуктори, два кисневих редуктори, що вилучені в ході огляду місця події від 08.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, Піщанська сільська рада Золотоніського району Черкаської області в особі сільського голови ОСОБА_7 21 березня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив про невідповідність висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Апелянт звертає увагу на те, що слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора, в порушення вимог ст. 172 КПК України, без повідомлення та участі володільців майна, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , представників власника майна ОСОБА_8 та сільського голову ОСОБА_7 ,вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № №0000374 від 09 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 березня 2024 року до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , яка повідомила, що у АДРЕСА_2 , невідомими особами протиправно демонтуються конструкції двох металевих водонапірних веж.

По даному факту 09 березня 2024 року розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Постановою заступника начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_11 від 9 березня 2024 року вилучені в ході огляду місця події дві водонапірні вежі, що перебувають під цілодобовим наглядом працівників поліції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Першотравнева, 14-А у с. Шабельники Золотоніського району Черкаської області, два газових балони, п`ять кисневих балонів, 2 шланги, довжиною близько 30 метрів та 15 метрів, два газових редуктори, два кисневих редуктори, транспортний засіб марки «Ford Tranzit», д.н.з. « НОМЕР_1 » визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000374 від 09 березня 2024 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Вищевказані вилучені речі зберігають на собі сліди вчинення злочину, є речовими доказами по кримінальному провадженню, тому подальше їх використання призведе до знищення слідів вчинення злочину або недопущення передачі іншим особам, що суттєво вплине на хід досудового розслідування. З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення кримінального провадження, недопущення зміни, перетворення, знищення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на вказане вище майно.

За таких підстав прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке було частково задоволено ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року.

Колегія суддів з таким рішенням слідчого судді погодитись не може з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94,132,173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенцї з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання про арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст.171 КПК України, зокрема є те, що в клопотанні про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий судя в повній мірі не дотрималися.

Стороною обвинувачення не доведено, яке саме доказове значення може мати вказане майно у даному кримінальному провадженні і яким чином його ймовірне відчуження зможе запобігти встановленню об`єктивної істини щодо обставин, які встановлюються.

Як встановлено матеріалами провадження, відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 жовтня 2022 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0008, площею (га): 0.7024 належить Піщанськиій сільській раді Золотоніського району Черкаської області (а.с.22).

Також матеріали провадження містять копію довідки виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 712/02-34, в якій зазначено про те, що залишки металевих конструкцій водонапірних веж (башт) в кількості 4 штук, які розміщені: 1). с Шабельники, вул. Першотравнева,14 (територія колишнього дитячого садочка), висота 8 м.; 2). с Шабельники, вул. Першотравнева,14 (територія колишнього дитячого садочка), висота 22 м.; 3). с. Нова Гребля (територія колишньої ферми), висота -13 м.; 4). с. Нова Гребля, висота - 6 м. перебувають в комунальній власності Піщанської сільської ради та знаходяться на балансі Виконавчого комітету Піщанської сільської ради.

Також, в довідці від 11 березня 2024 року № 138 за підписом начальника відділу земельних відносин та екології Піщанської сільської ради ОСОБА_12 , яка була надана до суду апеляційної інстанції, зазначено, що земельна ділянка, кадастровй номер :01:003:0008, площею 0,7024 га. для будівництва та обслуговування інших будівль громадської забудови, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває в комунальній власності Піщанської сільської ради.

Вказане свідчить про те, що вищевказане майно пребуває у законному володінні Піщанської сільської ради, яка з будь- якими заявами до правоохоронних органів про вчинення кримінальних правопорушень щодо належного ім майна, не зверталась.

Враховуючи в сукупності надані сторонами провадження докази на підтвердження власних позицій, колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування стороною обвинувачення не доведено необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що на зазначене прокурором в клопотанні майно не може бути накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні за наведених підстав. Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді. Прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе його використання.

Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171,173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в особі сільського голови ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2024 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000374, внесеного до ЄРДР 09 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, подане під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000374, внесеного до ЄРДР 09 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4