печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002164 від 20.11.2023р., -

В С Т А Н О В И В :

23.05.2024 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 28.05.2024, на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0002164 від 20.11.2023.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 18.04.2024 року слідчим було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено речі та документи, які належать ОСОБА_4 .

Адвокат вказує, що він звернувся з клопотанням до органу досудового розслідуванням з клопотанням про повернення вилученого майна ОСОБА_4 , проте сторона обвинувачення відмовила у задоволенні клопотання, що вказує на бездіяльність, яку адвокат просить усунути шляхом зобов`язання повернути вилучене майно.

Представник особи, що подала скаргу - адвокат ОСОБА_3 напарвила до суду клопотання про розгляд скарги без фіксації технічними засобами.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, заяв, клопотань до суду не подано.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного огляду, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

З матеріалів скарги вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002164 від 20.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Адвокат вказує, що 18.04.2024 року слідчим було проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді № 757/15405/24-к, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено речі та документи, які належать ОСОБА_4 .

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За вказаних обставин, слід дійти висновку, що особі, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки, тобто обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Так, до матеріалів скарги не долучено ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук та протокол обшуку, що, як наслідок, позбавляє слідчого суддю встановити факт проведення обшуку та статус майна, яке як вказує адвокат було вилучено та, що як наслідок позбавляє вирішити питання щодо його повернення законному володільцю.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про не доведення та безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002164 від 20.11.2023р.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1