ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1146/24 Номер провадження 11-сс/814/309/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000528 від 17.07.2023 матеріали провадження про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, не працюючого, судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 08 квітня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 26 днів, тобто до 03 травня 2024 року, заборонивши залишати житло в АДРЕСА_1 з 16 год. до 08 години наступного дня, поклавши на нього процесуальні обов`язки: прибувати за кожною окремою вимогою до слідчого, прокурора та суду у встановлений у вимозі час; не відлучатися з м. Полтави без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними в кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 січня 2024 року, близько 21 год 30 хв, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , рухаючись на автомобілі марки «Мерседес» ВАЗ 21099, д. н. з. НОМЕР_1 , по вул. Охтирський шлях, помітили раніше невідомого їм ОСОБА_14 , який перебував на пішохідному переході, розташованому напроти магазину «АТБ», що по АДРЕСА_2 , де намагався перейти проїжджу частину дороги в установленому для цього місці, разом із своєю собакою.

В цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та інші, ігноруючи правила дорожнього руху, зупинили автомобіль, в якому перебували, посеред дороги на пішохідному переході, після чого, вийшли з нього та діючи сумісно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, почали наносити хаотичні удари руками та ногами по голові, тулубу, кінцівкам невідомого їм раніше ОСОБА_14 , чим завдали йому фізичний біль.

В той момент поруч із місцем події випадково знаходився ОСОБА_15 , який побачивши вчинення правопорушення з боку невідомих йому раніше ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та інших осіб, намагаючись припинити їхні хуліганські дії, звернувся до них з вимогою припинити побиття невідомої йому особи. Оскільки зазначені особи не реагуючи на зауваження ОСОБА_15 про припинення хуліганських дій продовжували наносити ОСОБА_14 удари руками та ногами, обступивши його з усіх боків, ОСОБА_15 , побоюючись за життя та здоров`я ОСОБА_14 , схопивши його руками і таким чином припиняючи зазначені вище хуліганські дії, відвів його від натовпу нападників і завів до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 .

Однак, не зупинившись на цьому, ОСОБА_10 , діставши складний ніж і утримуючи його демонстративно в руках, а ОСОБА_8 , взявши з автомобіля, на якому вони прибули металеву бейсбольну биту, тобто таким чином заздалегідь заготовивши зазначені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, прослідували у приміщення зазначеного магазину, де перебували ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , маючи намір спричинити останньому тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , перебуваючи на центральному вході приміщення магазина «АТБ», тобто в публічно доступному місці, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб та ОСОБА_15 припинити протиправні хуліганські дії, підійшли до останнього та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, ОСОБА_10 , утримуючи в руці ніж, демонстративно почав розмахувати ним перед обличчям та грудною клітиною ОСОБА_15 , залякуючи його таким чином і погрожуючи нанесенням йому тілесних ушкоджень ножем, нецензурно висловлюючись при цьому на його адресу. В цей час ОСОБА_15 , намагаючись припинити хуліганські дії зазначених осіб, представився військовослужбовцем збройних сил України та пред`явив їм посвідчення учасника бойових дій намагаючись заспокоїти їх у такий спосіб.

У відповідь на це, ОСОБА_8 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 вибив з рук ОСОБА_15 зазначене посвідчення, внаслідок чого воно впало на підлогу та наніс йому два удари металевою бейсбольною битою по голові, спричинивши ОСОБА_15 фізичний біль та тілесні ушкодження, нецензурно висловлюючись при цьому на його адресу.

Хуліганські дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжувалися декілька хвилин до того часу, поки на місце події прибула група швидкого реагування приватної охоронної фірми та працівники поліції, які припинили хуліганські дії останніх.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 03 лютого 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення. Між тим, з урахуванням особи підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено обставини, передбаченої ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Достатніх даних, які б переконливо вказували на безумовну необхідність застосування щодо ОСОБА_8 виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість усунення встановленого щодо останнього ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, лише у спосіб застосування найсуворішого запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000528 і застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 без визначення розміру застави, на строк до 03.05.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що слідчим суддею не спростовано всі доводи щодо наявності реальних ризиків, які навів прокурор під час судового розгляду як підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і які не відображено у змісті ухвали.

Так, на обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім зазначеного в клопотанні слідчого, прокурором було надано вимогу на судимість ОСОБА_8 , згідно змісту якої вбачається, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності (21.04.2017 Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 118 КК України до 2 роки позбавлення волі) та згідно матеріалів кримінального провадження №0000792, яке розглядається судом, притягується до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України, й стосовно нього вже застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На переконання прокурора наведене свідчить про те, що ні попередні притягнення до кримінальної відповідальності, ні визначена судом застава як запобіжний захід у іншому кримінальному провадженні, не змогли утримати ОСОБА_8 від вчинення інкримінованого злочину в громадському місці із застосуванням насильства відносно військовослужбовця, який перебував на лікуванні, шляхом нанесення удару металевою битою по голові потерпілого.

Вказує, що під час проведення 03.02.2024 обшуку за місцем перебування ОСОБА_8 останній двічі заявив слідчому щодо погіршення стану здоров`я до критичного, призупиняючи проведення невідкладної слідчої дії, проте бригада лікарів карети швидкої допомоги не підтвердила заяви підозрюваного, що зафіксовано у відповідному протоколі.

Зазначає, що ОСОБА_8 систематично порушував обов`язки, які були покладені на нього згідно ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням слідчим суддею у цьому ж кримінальному провадженні попереднього запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, який просив застосувати запобіжний захід в межах строку згідно ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, заперечення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які вказували про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді з наступних підстав.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і приймає до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З матеріалів цього провадження об`єктивно вбачається, що в повідомленні про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: показаннях потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , протоколу обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz», д. н. з. НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3 ), протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 і 25 січня 2024 року, розсекречених результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст. ст. 260, 263, 271 КПК України, проведених відносно ОСОБА_10 , протоколі огляду відеозаписів з камер відеонагляду, а також висновком судово-медичної експертизи № 44 від 06-07 лютого 2024 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вилученими під час проведення досудового розслідування речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Поряд з цим, прокурором в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції поза розумним сумнівом доведено існування ризиків, а колегія суддів встановила та приймає до уваги наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності, вчиненого з мотивів явної неповаги до суспільства, пов`язані з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії, із застосуванням насильства щодо військовослужбовця шляхом нанесення останньому удару з використанням предмета- металевої бити, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, не працює, що свідчить про можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування й суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор повідомив, що ОСОБА_8 в ході проведення обшуку 03.02.2024 за місцем перебування останнього двічі заявляв про призупинення проведення невідкладної слідчої дії через погіршення стану здоров`я, такі твердження були спростовані та не підтвердилися лікарями бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги за результатами виклику, що зафіксовано у протоколі.

Більше того, в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді судом апеляційної інстанції було оголошено перерву у судовому засіданні у зв`язку з неможливістю участі підозрюваного ОСОБА_8 , на якого згідно з ухвалою слідчого судді покладені обов`язки, у тому числі прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Колегією суддів встановлено, що до клопотання сторони захисту про відкладення розгляду судового розгляду призначеного на 16-30 годину 29 квітня 2024 року, додано копію медичного висновку за результатами огляду ОСОБА_8 у сімейного лікаря від 29 квітня 2024 року. При цьому, у графі тимчасова непрацездатність вказано «працездатна», «до роботи 30.04.2024».

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 безпричинно не з`явився до апеляційного суду, колегія суддів задовольнила клопотання прокурора та застосувала до підозрюваного ОСОБА_8 привід у судове засідання Полтавського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора.

В результаті чого правоохоронними органами було вжито оперативних заходів по забезпеченню подальшої участі ОСОБА_8 при розгляду апеляційної скарги прокурора.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про наявність ризиків щодо незаконного впливу на потерпілих у кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_8 відомі потерпілі та свідки у кримінальному провадженні , у тому числі поняті, які брали участь в ході проведення обшуків, впізнання, оглядів.

Крім того, за даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_15 від 24 січня 2024 року вбачається повідомлення ним про тиск та погрози під час телефонної розмови від невідомого з вимогою відмовитись від показань по епізоду за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Окрім того, беручи до уваги той факт, що підозрюваний не працює, раніше притягувався до відповідальності вчинення умисних злочинів, зокрема вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 21 квітня 2017 року засуджений за статтею 118 КК України на 2 роки позбавлення волі, на даний час у суді першої інстанції перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000792 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в межах якого щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, на переконання колегії суддів, наведене дає підстави стверджувати про наявність ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний має схильність до антисоціальної поведінки у суспільстві та вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, проти життя та здоров`я особи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник повідомив, що ОСОБА_8 має поганий стан здоров`я, та перебував 29.04.2024 у лікаря з приводу неускладненого гіпертонічного кризу, а тому його перебування під вартою унеможливить отримання медичної допомоги.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Отже такі твердження сторони захисту є необґрунтованими.

Дані про наявність позитивних характеристик є недостатніми для призначення більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не дають гарантії забезпечення належної правової поведінки підозрюваного та не стримали його від протиправної поведінки.

З урахуванням фактичних обставин провадження та беручи до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який ніде не працевлаштований, наявні дані щодо його антисоціальної поведінки у суспільстві та вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню і вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на встановлене, за викладених у сукупності обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що інкримінований підозрюваному ОСОБА_8 злочин пов`язаний із застосуванням насильства, колегія суддів не визначає розмір застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 08 квітня 2024 року скасувати, постановити нову, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_23 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03 травня 2024 року без визначення застави.

ОСОБА_8 взяти під варту із зали суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4