Справа №504/1251/19
Провадження №1-кп/504/179/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, кримінальне провадження № 0000303, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясна Поляна, Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, офіційно не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянин України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 18.06.2021 Петропалівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі та на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2021 у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2019 року, біля 09:00 години ранку, у ОСОБА_5 під час перебування біля магазину «Продукти 24» що на автобусній зупинці АДРЕСА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що знаходилось в автомобілі «Тойота Фортунер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та належить потерпілому ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, діючи умисно, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, відкрито викрали з автомобіля «Тойота Фортунер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , чоловічу чорну сумку вартістю 500 гривень в якій знаходилось 60000 гривень, ручний ліхтар «Jet Beem» вартістю 1500 гривень та товарно-транспортні накладні ТОВ «Корпорація Моноліт» від 17.12.2018 у кількості 6 штук, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності.

Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , разом з викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 62000 гривні.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньої змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочину) визнав повністю, щиро каявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що зустрілись з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у місті Запоріжжі, де ОСОБА_7 запропонував поїхати до м. Одеси погуляти. Привіз я їх в Одесу на бмв синього кольору, але по дорозі нас підрізав автомобіль чорного кольору. Ми вирішили її догнати, що б поговорити, але не догнали. Приїхавши в Одесу ми погуляли, коли почали повертатися, ОСОБА_14 перебував за кермом, то біля магазину, якогось, не пам`ятаю адресу стояв цей автомобіль. ОСОБА_15 підійшов до водія, став говорити з ним та зав`язався конфлікт, він його чи штурнув чи вдарив, я не пам`ятаю. ОСОБА_14 вийшов став розбороняти і я підійшов до них. ОСОБА_14 підняв ОСОБА_15 , привів в чувство, посадив в автомобіль. А я погнався за ним, думав дать йому, але коли повертався заглянув в машину, яка була відкрита і там була сумка, яку я взяв, бо думав, що там є якісь документи, щоб знати, де та людина знаходиться, що б поговорити. Взяли сумку, сіли і поїхали.

Алкогольні напої ми не пили. Сумку відкрили вже на квартирі, там були папери, документи, грошей було близько 60000 гривень.

У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Обвинувачений ОСОБА_7 також вину визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що зустрілись в Запоріжжі, де запропонував поїхати в м. Одесу, на в`їзді в місто підрізала тойота чорного кольору, чуть проїхали, але не догнали. Після того як погуляли в Одесі, випадково зустріли біля магазину, і я хотів просто поговорити, підійшов почав говорити, але він одразу мене вдарив. Миша посадив мене в авто. ОСОБА_16 вирішив догнати, але повернувся не догнавши. Просили пробачення, шкоду відшкодували у повному обсязі.

У скоєному ОСОБА_7 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_7 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Обвинувачений ОСОБА_6 також вину визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що познайомились з ОСОБА_15 у м. Запоріжжі в спортзалі, ходили туди деякий час. Після того як познайомились, останній запропонував поїхати до м. Одеси і ми погодились. Поїхали ми на моїй машині БМВ 3, темно синього кольору на євро номерах, оскільки був після нічної зміни, то за рулем їхав ОСОБА_15 , а я перебував на задньому сидінні. Проснувся від різкого маневру ОСОБА_15 , який почав кричати, що ти робиш. Проснувся і побачив, що перед мною авто тойота джип, чорного кольору. ОСОБА_15 зупинився на декілька хвилин, потім тойота звернула з траси і ми загубили її з виду. Приїхали в ОСОБА_17 і поїхали на море, вечером відпочивала на квартирі в районі ЖД вокзала. Після пішли до клубу. Після чого вирішили змінити квартиру, бо була дорога. Їхали за місто, по шляху на квартиру, побачили біля магазину, це авто. Зупинились. ОСОБА_15 пішов розмовляти з водієм. Після декілька секунд вдари ОСОБА_15 та той впав, ОСОБА_16 вибіжав з машини і я за ним, але не зразу, бо сумки були з речами. Водій побачив, що ми з ОСОБА_18 вийшли з авто, водій побіг, я до ОСОБА_15 , а ОСОБА_16 за ним. Я повів ОСОБА_15 в машину, ОСОБА_16 повернувся до машини и почав кричати на ОСОБА_15 навіщо той йому потрібен був, навіщо він зупинявся. Поїхали далі на море, де покупались, пішли гуляти. Приїхали назад до квартири на ЖД і на наступний день, вирішили поїхати додому. По дорогі нас зупинили гаї.

У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_13 , не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинувачених та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні (злочину).

Суд кваліфікує умисні дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньої змовою групою осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Частиною 1 статті 75 КК України, передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п.п. 1, 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, а також особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, неодружений, позитивно характеризується за місцем мешкання та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, та нарколога.

Також суд приймає до уваги, що збиток завданий потерпілому ОСОБА_12 відшкодований у повному обсязі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

У відповідності до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді провідного інспектора Лиманського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінюється як середній, а тому виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та меті кримінального покарання.

Разом з цим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, які суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне застосувати суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, а також особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодружений, позитивно характеризується за місцем мешкання та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, та нарколога.

Також суд приймай до уваги, що ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_19 , має малолітнього сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та є волонтером в БФ «КЕТЕР БЛАГО» з 2014 року.

Окрім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, судимий 18.06.2021 Петропалівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі та на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2021 у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Також суд приймає до уваги, що збиток завданий потерпілому ОСОБА_12 відшкодований у повному обсязі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

У відповідності до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді старшого інспектора Лиманського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінюється як середній, а тому виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності декількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, вартості викраденого майна та його повернення потерпілому, доброзичливої позиції потерпілого, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, застосувши до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки, на чому орієнтував і держобвинувач у своїй промові.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Крім того, суд враховує, що призначене вироком 18.06.2021 Петропалівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 роки позбавлення волі та на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2021 у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки ОСОБА_7 вчинив 22.10.2017 та 27.10.2017, тобто після вчинення нового злочину, за яке наразі засуджується, вже повністю відбув, що підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 07.09.2023, у зв`язку з чим застосування ст. 71 КК України в даній ситуації неможливе, оскільки може призвести до подвійного покарання за одне й те саме діяння, що суперечитиме положенням ст. 65 КК України, ст. 19 КПК України, ст. 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 грудня 2021 року в справі №243/7758/20 за схожих обставин.

Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, а також особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, неодружений, позитивно характеризується за місцем мешкання та не перебуває на обліку у лікаря нарколога.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 перебуває на ОСОБА_21 обліку у психіатричному кабінеті КНП «Оріхівської з діагнозом постраматичний стресовий ,розлад, який не потребує призначення відповідної експертизи.

Також суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 приймав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, має на утриманні матір ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є обмежено працездатною та збиток завданий потерпілому ОСОБА_12 відшкодований у повному обсязі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

У відповідності до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді провідного інспектора Лиманського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінюється як середній.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та меті кримінального покарання.

Разом з цим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, які суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне застосувати суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_12 також заявлено цивільний позов про відшкодовування матеріальної шкоди у розмірі 62000 гривень та моральної шкоди у розмірі 162000 гривень.

Частиною 1 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно приписів ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КПК України, цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що від потерпілого ОСОБА_12 надійшла розписка від 01.04.2021 про те, що обвинувачені матеріальні та моральні збитки відшкодували у повному обсязі, претензій майнового характеру до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не має, що свідчить про добровільне відшкодування збитків обвинуваченими до моменту ухвалення остаточного вироку суду, провадження у справі в частині цивільного позову потерпілого підлягає закриттю.

Процесуальні витрати по провадженню на залучення експерта відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Разом з тим, у зв`язку із внесенням застави відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2019 за ОСОБА_7 , останнього звільнено з-під варти під заставу у розмірі 76840 грн., внаслідок чого вона підлягає поверненню застуводавцю ОСОБА_10 .

Застави у розмірі 115260 гривень внесені за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути заставодавця ОСОБА_23 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 заставу у розмірі 115260 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_23 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 заставу у розмірі 76840 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 заставу у розмірі 115260 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_23 .

Провадження за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_12 до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , закрити за відсутності предмету спору на момент ухвалення остаточного вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.03.2019 по справі № 504/857/19 на автомобіль марки «ВМW-316 І», реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ВМW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , серії - НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 , одяг під назвою «ДАФ», чорного кольору, 6 (шість) товарно-транспортних накладних, мобільний телефон торгівельної марки «mі», обгорнутий фольгою ліхтарик у чохлі торгівельної марки «Jеt Вееm», мобільний телефон торгівельної марки «NOКІА» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон торгівельної марки «Sigma» в корпусі чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ВМW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , серії - НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 194 гривень, купюру, номіналом 100 доларів США, серії КА, номер НОМЕР_6 , карту «Приватбанк» № НОМЕР_7 , карту «Приватбанк» № НОМЕР_8 фішку для гри в покер, номіналом «100», - скасувати.

Автомобіль марки «ВМW-316 І», реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ВМW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , серії - НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 , одяг під назвою «ДАФ», чорного кольору, 6 (шість) товарно-транспортних накладних, мобільний телефон торгівельної марки «mі», обгорнутий фольгою ліхтарик у чохлі торгівельної марки «Jеt Вееm», мобільний телефон торгівельної марки «NOКІА» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон торгівельної марки «Sigma» в корпусі чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «ВМW-316І», реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , серії - НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 194 гривень, купюру, номіналом 100 доларів США, серії КА, номер 68917351 А, карту «Приватбанк» № НОМЕР_7 , карту «Приватбанк» № НОМЕР_8 фішку для гри в покер, номіналом «100» - повернути власникам.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1