ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/376/24 Справа № 697/1253/23 Категорія: ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000627 від 23.10.2018 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинець Канівського району Черкаської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.10.2012 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1 700 грн,

- 21.02.2013 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 510 грн,

- 20.02.2015 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки,

- 25.03.2015 Драбівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 4 роки; звільнений 21.04.2017 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 6 днів;

- 21.06.2023 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 187 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 289 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.06.2023, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання за даним вироком, відбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.06.2023 з 22.02.2023 по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку день за день.

Також зараховано ОСОБА_7 у строк відбутого покарання, частково відбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.06.2023 з 22.02.2023 по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку день за день.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі вирішено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 2 962 грн на користь держави в рахунок відшкодування витрат на залучення експерта.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2024 виправлено описки, допущені у мотивувальній та резолютивній частинах вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2024 щодо ОСОБА_7 , в порядку ст. 379 КПК України.

У с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, будучи раніше судимим: 04.10.2012 Солом`янським районним судом м. Київ за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн; 21.02.2013 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 510 грн; 20.02.2015 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі; 25.03.2015 Драбівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 21.04.2017 з місць позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 6 днів, маючи, у відповідності до ст. 89 КК України, не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і вчинив нові умисні злочини, за таких обставин.

ОСОБА_7 07.11.2018 близько 18 год, перебуваючи в салоні автомобіля марки DAEWOO LANOS (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_9 та який перебував під керуванням водія ОСОБА_10 , рухаючись у вказаному автомобілі по автодорозі сполученням з м. Канів до с. Бучак Черкаського району Черкаської області, та проїжджаючи по частині автодороги, що знаходиться в адміністративних межах с. Пшеничники Черкаського району Черкаської області, неподалік роздоріжжя в напрямку на с. Бучак Черкаського району Черкаської області та з`їзду до річки Дніпро, що знаходиться за 150 метрів від недобудованого приміщення Канівської гідроакумулюючої станції, попросив водія автомобіля ОСОБА_10 з`їхати з дороги та зупинити автомобіль на узбіччі під приводом необхідності справити свої природні потреби. Після цього повернувшись в автомобіль та сівши на переднє пасажирське сидіння ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, дочекавшись, коли ОСОБА_10 сяде в автомобіль на водійське сидіння, спрямував на ОСОБА_10 предмет, зовні схожий на пістолет та погрожуючи його застосуванням, а саме здійснити постріли в потерпілого, наказав ОСОБА_11 віддати ключі від автомобіля та вийти з нього. Потерпілий ОСОБА_10 , сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні та такі, що є небезпечними для його життя та здоров`я, віддав ОСОБА_7 ключі від автомобіля та вийшов з автомобіля. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, не припиняючи спрямовувати предмет, зовні схожий на пістолет на потерпілого та погрожувати його застосуванням, підійшов до ОСОБА_10 та наказав віддати гроші, які він мав при собі. Однак ОСОБА_10 , з метою відволікти ОСОБА_7 , кинув гаманець з грошима в бік від себе. ОСОБА_7 , не припиняючи спрямовувати на потерпілого предмет, зовні схожий на пістолет, самостійно підійшов до місця, куди впав гаманець, підняв його і вийняв з нього грошові кошти, а саме: 100 доларів США, які, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № 268 від 12.11.2018 у перерахунку на грошову одиницю гривню становлять 2 795,58 грн; 90 Євро, які, відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» № 268 від 12.11.2018 у перерахунку на грошову одиницю гривню становлять 2 875,31 грн; 2000 грн, які належали ОСОБА_10 , і залишив їх при собі. ОСОБА_10 , намагаючись чинити опір ОСОБА_7 , наблизився до нього, однак останній схопив потерпілого за верхній одяг та приставив предмет зовні схожий на пістолет до голови потерпілого, після чого, з метою залякати потерпілого та переконати останнього у дійсності своїх намірів щодо використання проти потерпілого зброї, а також з метою збереження грошових коштів останнього, якими заволодів, ОСОБА_7 розвернув предмет, схожий на пістолет угору та натиснув на спусковий гачок, однак пострілу не відбулось. Одразу після цього потерпілий спробував відштовхнути ОСОБА_7 , однак втратив рівновагу та присів на ноги, після чого ОСОБА_7 , з метою подолання опору потерпілого та доведення злочинного наміру до кінця, наніс останньому 3 удари руків`ям предмету, зовні схожого на пістолет в ділянку потилиці, та після того, як потерпілий закрив руками голову, наніс вказаним предметом, зовні схожим на пістолет по його рукам ще декілька ударів (не менше двох ударів), після чого ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів (не менше двох ударів) ногами по тулубу, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу другого пальця лівої кисті, садна правого ліктьового та обох колінних суглобів, що, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/1344, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У подальшому ОСОБА_7 з вказаними грошовими коштами сів у автомобіль DAEWOO LANOS (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та на вказаному автомобілі з місця події зник, таким чином, шляхом нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 відкрито заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальних збитків на суму 7 670,89 грн.

Також ОСОБА_7 07.11.2018 близько 18 год, перебуваючи в салоні автомобіля марки DAEWOO LANOS (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_9 та який перебував під керуванням водія ОСОБА_10 , рухаючись у вказаному автомобілі по автодорозі сполученням з м. Канів до с. Бучак Черкаського району Черкаської області, та проїжджаючи по частині автодороги, що знаходиться в адміністративних межах с. Пшеничники Черкаського району Черкаської області, неподалік роздоріжжя в напрямку на с. Бучак Черкаського району Черкаської області та з`їзду до р. Дніпро, що знаходиться за 150 метрів від недобудованого приміщення Канівської гідроакумулюючої станції, попросив водія автомобіля ОСОБА_10 з`їхати з дороги та зупинити автомобіль на узбіччі під приводом необхідності справити свої природні потреби. Після цього, повернувшись в автомобіль та сівши на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, дочекавшись, коли ОСОБА_10 сяде в автомобіль на водійське сидіння, спрямував на ОСОБА_10 предмет, зовні схожий на пістолет та погрожуючи його застосуванням, а саме здійснити постріли в потерпілого, наказав ОСОБА_11 віддати ключі від автомобіля та вийти з автомобіля. ОСОБА_10 , сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні та такі, що є небезпечними для його життя та здоров`я, віддав ОСОБА_7 ключі від автомобіля та вийшов з автомобіля. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння транспортним засобом, не припиняючи спрямовувати предмет, зовні схожий на пістолет на потерпілого та погрожувати його застосуванням, підійшов до ОСОБА_10 та наказав віддати гроші, які він мав при собі. Однак ОСОБА_10 , з метою відволікти ОСОБА_7 , кинув гаманець з грошима в бік від себе. Після чого, ОСОБА_7 , не припиняючи спрямовувати на потерпілого предмет, зовні схожий на пістолет, самостійно підійшов до місця, куди впав гаманець, підняв його і вийняв з нього грошові кошти потерпілого і залишив їх при собі. ОСОБА_10 , намагаючись чинити опір ОСОБА_7 , наблизився до нього, однак останній схопив потерпілого за верхній одяг та приставив предмет, зовні схожий на пістолет до голови потерпілого, після чого з метою залякати потерпілого та переконати останнього у дійсності своїх намірів щодо використання проти потерпілого зброї, ОСОБА_7 розвернув предмет, схожий на пістолет угору та натиснув на спусковий гачок, однак пострілу не відбулось. Одразу після цього, потерпілий спробував відштовхнути ОСОБА_7 , однак втратив рівновагу та присів на ноги, після чого ОСОБА_7 , з метою подолання опору потерпілого та доведення злочинного наміру до кінця, наніс останньому 3 удари руків`ям предмету, зовні схожого на пістолет в ділянку потилиці, та після того, як потерпілий закрив руками голову, наніс вказаним предметом по його рукам ще декілька ударів (не менше двох ударів), після чого ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів (не менше двох ударів) ногами по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу другого пальця лівої кисті, садна правого ліктьового та обох колінних суглобів, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/1344 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого, ОСОБА_7 з вказаними грошовими коштами сів на водійське сидіння у автомобіль DAEWOO LANOS (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), заблокував із середини дверцята автомобіля та завівши автомобіль ключами, якими попередньо заволодів у ОСОБА_10 , на вказаному автомобілі з місця події зник, і таким чином, відкрито незаконно заволодів транспортним засобом, що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2024 щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю участі останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 187 КК України.

Захисник, вказуючи на неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, зазначає про таке.

Потерпілий ОСОБА_10 під час його допиту в суді першої інстанції вказував, що знає ОСОБА_7 і підвозив його з Харківської траси до готелю «Артак» у м. Переяслав-Хмельницькому. При розрахунку за надані послуги він бачив, що у ОСОБА_7 була пачка грошей. Також повідомив, що 07.11.2018 обвинувачений здійснив щодо нього розбійний напад і заволодів належними йому грошовими коштами та ключами від автомобіля. Додав, що ОСОБА_7 як особу, яка вчинила щодо нього злочин, впізнав по фотокартці.

Разом з цим, під час досудового розслідування та судового розгляду не досліджено і не перевірено факт перебування ОСОБА_7 в готелі «Артак» у м. Переяслав-Хмельницькому, з урахуванням того, що паспорт на ім`я ОСОБА_7 , замість втраченого останнім, отримано вже під час судового розгляду у липні 2023 року, а посвідчення водія вилучено іще до відбуття покарання, термін якого закінчився у 2017 році. З огляду на наведене, у захисника наявний сумнів щодо факту знайомства потерпілого з обвинуваченим та перебування ОСОБА_7 в Черкаській області в інкримінований йому органом досудового розслідування період.

Звертає увагу на те, що в основу обвинувального вироку судом покладено виключно показання потерпілого, а решта доказів, зібраних під час досудового розслідування і наданих прокурором, навіть опосередковано не вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 187 КК України.

Зазначає, що під час судового розгляду не було встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами наявність у потерпілого викрадених у нього грошових коштів, а вказана обставина була встановлена виключно зі слів потерпілого. При цьому вказує, що дружина потерпілого ОСОБА_12 , будучи допитаною в якості свідка, вказувала, що кошти потерпілий відкладав на придбання власного автомобіля і вони завжди зберігалися вдома. Вказані обставини перевірені не були, як і не було встановлено причину, по якій потерпілий взагалі взяв із собою викрадені у нього кошти. Водночас судом залишені поза увагою показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що він бачив у обвинуваченого пачку грошей. Наявність у обвинуваченого, зі слів потерпілого, грошей у значній кількості, на думку сторони захисту, вказує на відсутність у останнього підстав для здійснення грабежу у ОСОБА_10

Ставить під сумнів правдивість показань потерпілого щодо обставин вчинення щодо нього злочину, в тому числі про викидання ним гаманця в кущі, а також викидання ОСОБА_7 належного йому мобільного телефону, який у подальшому не був ним знайдений, а знайдений свідком, що проїздив повз на тракторі. Крім того вказує, що під час досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження не долучено гаманець потерпілого, який, зі слів останнього, він викинув у кущі і, який нібито тримав у руках обвинувачений, з метою виявлення біологічних зразків, що, на думку захисника, спростовує факт причетності ОСОБА_7 до вчиненого злочину.

Вказує, що потерпілий ОСОБА_10 не вказував на номер мобільного телефону особи, яка вчинила щодо нього злочин і вказана обставина не з`ясовувалась як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Разом з цим, встановлення номеру телефона злочинця та подальший його білінг могли б підтвердити або спростувати знаходження поряд телефонів потерпілого та злочинця, що на думку захисника, могло б підтвердити покази потерпілого щодо обставин вчиненого злочину, факт проживання злочинця в готелі « ОСОБА_13 », його переміщення, в тому числі знаходження поблизу с. Бучак Канівського району Черкаської області, де відбулася подія, а у подальшому у селі Уляники Кагарлицького району Київської області, де був залишений викрадений транспортний засіб.

Крім того зазначає, що під час огляду місця події, оформленого відповідним протоколом від 07.11.2018, виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на магазин до пневматичного пістолету. Разом з цим з цього предмету не було відібрано видбитки пальців, що, при порівнянні дало б змогу підтвердити або спростувати факт причетності до вчинення злочину ОСОБА_7 . При цьому сам пістолет, який, на думку сторони обвинувачення, був використаний ОСОБА_7 і про який вказував лише потерпілий, взагалі не знайдено, що дає підстави сумніватися щодо його наявності.

Також звертає увагу на те, що ні під час огляду місця події, а ні у подальшому автомобіль, викрадення якого інкриміновано ОСОБА_7 , не перевірявся на наявність на ньому відбитків пальців, з огляду на те, що ним, за версією органу досудового розслідування, керував обвинувачений.

Додатково зазначає про не встановлення під час досудового розслідування та судового розгляду мотиву викрадення ОСОБА_7 транспортного засобу, яким керував потерпілий. Крім того не було встановлено, чому вказаний автомобіль знаходився в АДРЕСА_2 , чому злочинець кинув його біля дороги, а не приховав або знищив з метою приховання слідів злочину.

Акцентує увагу на тому, що у вироку суд послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які не були очевидцями вчинених кримінальних правопорушень або учасниками інкримінованих подій. На думку сторони захисту, показання вказаних свідків не можуть підтвердити факт вчинення злочинів саме ОСОБА_7 , а навпаки, аналіз даних ними показань, ставить під сумнів правдивість показань потерпілого.

Узагальнюючи викладене вказує, що в судовому засіданні не підтверджені належними та допустимими доказами показання потерпілого щодо обставин скоєння щодо нього злочинів, при цьому стороною обвинувачення не перевірено достовірність показань останнього, що призвело до неправильної оцінки доказів і, як наслідок, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що під час судового розгляду показання ОСОБА_7 про непричетність до вчинення інкримінованих йому злочинів, а також перебування за місцем проживання, тобто в м. Києві в інкримінований період, без виїзду за його межі, не спростовані.

Під час апеляційного розгляду захисник просить повторно дослідити докази, перелік яких наведено в прохальній частині апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 відмовився від клопотання, викладеного в апеляційній скарзі, щодо повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_21 подані заперечення, які зводяться до законності, обгрунтованості вироку суду першої інстанції та безпідставності апеляційних вимог.

Ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2024 про виправлення описок, допущених у мотивувальній та резолютивній частинах вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2024 щодо ОСОБА_7 , в апеляційному порядку не оскаржена.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити в повному обсязі з наведених в ній доводів, прокурора про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог лише в тому разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, відповідають встановленим судом фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за: ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); ч. 3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 винуватість не визнав та показав, що у квітні 2017 року був звільнений умовно-достроково, після чого в райвідділі поліції м. Канева намагався встати на облік, однак йому було відмовлено. З квітня 2017 року по січень 2020 року працював неофіційно в м. Києві на автомийці «Губка Боб» спочатку звичайним працівником, а потім адміністратором. Протягом цього часу він жодного разу не відлучався за межі м. Києва та працював без вихідних. При оформленні на роботу він жодних документів на підтвердження своєї особи не надавав і називав себе ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки після звільнення з місць позбавлення волі хотів розпочати нове життя. Зазначив, що після звільнення з виправної колонії він не мав жодних документів, водійське посвідчення на його ім`я було втрачене, а військовий квиток зберігається у батьків у м. Каневі. Протягом 5 останніх років він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_23 , яка знала його як ОСОБА_22 . З квітня 2017 року по січень 2020 року він мешкав у м. Києві, де винаймав житло з ОСОБА_23 , а з січня 2020 року вони жили у АДРЕСА_3 . Також вказав, що до вересня 2022 року він був у місцевій теробороні, має подяку видану на ім`я ОСОБА_22 . Наголосив, що в інкримінований йому період він жодного разу у м. Каневі та м. Переяслав-Хмельницький не був, а потерпілого ОСОБА_10 не знає.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_7 позицію щодо невизнання встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції фактичних обставин провадження, винуватість останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами, в тому числі:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними суду першої інстанції про те, що він підробляв водієм таксі у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області на автомобілі ДЕО «Ланос» р.н. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 . ОСОБА_7 знає, оскільки неодноразово надавав йому послуги перевезення восени 2018 року. Коли вони вперше познайомились ОСОБА_7 представився йому ОСОБА_24 , казав, що родом із м. Золотоноша, працює водієм Рено Магнум, займається перепродажем дизпалива, а раніше працював таксистом у м. Каневі та на заводі у м. Золотоноша. Уперше він підвозив ОСОБА_7 з Харківської траси до готелю «Артак» у м. Переяслав-Хмельницькому і дав йому свою візитівку. У подальшому він неодноразово возив обвинуваченого і коли той розраховувася, бачив у нього пачку грошей. 2-3 рази, на прохання ОСОБА_7 , він також привозив йому цигарки, газети та воду у готель « ОСОБА_13 », в якому він тоді мешкав. ОСОБА_7 увійшов в його довіру, вони неодноразово обговорювали можливість ведення спільного бізнесу. На той час він шукав підробітки, оскільки відкладав гроші на власну машину та мав утримувати сім`ю, тому серйозно поставився до слів ОСОБА_7 щодо ведення спільного бізнесу. 07.11.2018 до обіду йому зателефонував обвинувачений та попросив забрати його на автобусній зупинці «54 км» за містом Переяслав-Хмельницький. Зустрівшись, ОСОБА_7 попросив відвести його до м. Канева, куди йому треба було прибути увечері. Він погодився відвести ОСОБА_7 , однак до цього запропонував поїхати разом з ним додому пообідати і відпочити, а також показати місце у дворі, де можливо було б розмістити резервуари з пальним, про що вони неодноразово вели розмову. Перед поїздкою до м. Канева вони декілька годин перебували у нього вдома у с. Гребля. ОСОБА_7 також бачила і його дружина ОСОБА_12 . Близько 15 год 30 хв вони виїхали в м. Канів. ОСОБА_7 був одягнений у куртку «вітрівку», джинси, а при собі мав дорожню сумку, середнього розміру, яку поклав у багажник автомобіля, а сам сів на переднє пасажирське сидіння. Пам`ятає, що дорогою ОСОБА_7 комусь телефонував, вони також розмовляли на загальні теми, крім того обвинувачений говорив йому куди їхати. Приїхавши до м. Канева ОСОБА_7 вказав напрямок дороги та повідомив, що йому треба на якийсь завод. Дорогою обвинувачений з кимось розмовляв по телефону, а потім сказав йому, що ніби то потрібної людини не має на місці, вона перебуває десь на дачі в селі Канівського району і попросив підвести його туди. Вони виїхали з м. Канева, проїхали с. Бобрицю і поїхали дорогою вниз. Близько 18 години, коли вже почало смеркатися, не доїжджаючи до с. Бучак ОСОБА_7 попросив зупинити автомобіль під приводом необхідності справити природні потреби. Він зупинив автомобіль, забрав ключі від машини і вони вдвох вийшли з неї, розійшовшись в різні сторони. Коли повернувся до автомобіля, ОСОБА_7 вже перебував на пасажирському сидінні. Він сів на місце водія, вставив ключ у запалення, але не встиг завести автомобіля, як ОСОБА_7 голосно вигукнув « ОСОБА_25 ». Обернувшись побачив, що ОСОБА_7 наставив на нього пістолет, наказавши віддати ключі від автомобіля. Він попросив його припинити жартувати, однак ОСОБА_7 став агресивним, почав кричати, нецензурно виражатися, рукояткою пістолета вдарив ліхтар на криші в салоні машини, а потім почав виганяти його з машини, погрожуючи фізичною розправою, роздратовано кричав: «Виходь бігом! Розмажу мізки!». Зрозумівши, що обвинувачений не жартує, він віддав йому ключі від машини. Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи наставляти на нього пістолет, наказав вийти із салону автомобіля, сам також вийшов, продовжуючи направляти в його бік зброю. Він був наляканим та сприймав погрози ОСОБА_7 як реальні. Залишаючи автомобіль, він взяв з торпеди гаманець, в якому були грошові кошти, які він збирав на придбання власного автомобіля, а саме близько 2000 гривень, 100 доларів США та 90 Євро. ОСОБА_7 увесь час наставляв на нього пістолет і вимагав віддати гаманець. Гаманець він викинув у кущі, а ОСОБА_7 , продовжуючи наставляти на нього пістолет, підібрав його, вийнявши гроші, які поклав до кишені брюк, а сам гаманець викинув. Далі ОСОБА_7 почав йти в сторону машини, а він, розуміючи, що у обвинуваченого знаходяться належні йому гроші і ключі від машини, став перед машиною і вигукнув: « ОСОБА_26 , Саша!». В цей час ОСОБА_7 схопив його «за барки» однією рукою, а іншою - наставивив у ліву скроню пістолет та почав викрикувати погрози, казав, що застрелить. У подальшому ОСОБА_7 , направивши дуло пістолета вгору, натиснув на спусковий гачок, але пострілу не відбулося. Скориставшись слушним моментом, він відбив руку ОСОБА_7 , якою той тримав його за куртку і, коли почав відходити назад, втратив рівновагу та впав на коліна. Тоді ОСОБА_7 наніс йому рукояткою пістолета 3 удари по потилиці, декілька разів по пальцях рук, коли він почав їх схрещувати над головою захищаючись від ударів, а потім ще декілька разів вдарив ногами по тулубу. Потім ОСОБА_7 побіг до автомобіля, сів на місце водія завів його та поїхав. В автомобілі, яким заволодів ОСОБА_7 , лишились належні йому мобільні телефони марки «SAMSUNG» та «ASUS». Після наведених подій на дорозі він зупинив автомобіль марки «Фольксваген» Кадді, повідомив водію про те, що з ним сталось і з його мобільного телефону викликав поліцію та зателефонував дружині. Чекаючи поліцію він знайшов свій гаманець, інших речей на місці події не виявив. По приїзду поліції він розповів про обставини події, після чого поїхав до лікарні. Цього ж дня його дружина весь час телефонувала на телефон, який залишився в машині і в якийсь момент підняв слухавку невідомий чоловік, який повідомив, що випадково знайшов телефон. Додав, що працівники поліції пред`являли фотознімки осіб, серед яких він впізнав особу пасажира, який здійснив на нього напад, це був ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , даними суду першої інстанції про те, що вона є дружиною ОСОБА_10 , який станом на 07.11.2018 працював таксистом у м. Переяслав-Хмельницький. Близько 12 години 07.11.2018 ОСОБА_10 привіз до них додому ОСОБА_7 , який представився ОСОБА_27 і мав при собі дорожню текстильну сумку середнього розміру. До 15 години дня її чоловік та ОСОБА_7 були у них вдома, де обідали та відпочивали. У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_7 поїхали до м. Канева. Майже одразу вона телефонувала чоловікові повідомити, що він забув один із мобільних телефонів вдома, а потім повторно йому телефонувала близько 18 години, однак він слухавку не брав. Через певний час з номера телефону ОСОБА_28 подзвонив невідомий чоловік та повідомив, що на узбіччі дороги знайшов телефон. Зазначила, що ОСОБА_7 саме той чоловік, який приїжджав 07.11.2018 разом із ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , даними суду першої інстанції про те, що увечері 07.11.2018 він разом із товаришем їхав на рибалку у м. Канів. За селом ОСОБА_29 в бік річки Дніпро, зі сторони села Бобриця, вони побачили чоловіка, який йшов їм на зустріч і махав руками. Зупинивши дізнались про те, що цього чоловіка пограбували, забрали телефон, машину і гроші. Він дав невідомому чоловікові свій телефон для виклику поліції. У подальшому він завіз знайомого на місце рибалки, повернувся до потерпілого і чекав з ним приїзду поліції. Йому відомо, що потерпілий до його приїзду знайшов свій гаманець, гроші в якому були відсутні. З його мобільного телефону потерпілий також телефонував своїй дружині. Зі слів потерпілого йому відомо, що останній таксував на орендованій машині ОСОБА_30 та віз чоловіка, який відібрав машину. Цей чоловік був молодим та дуже переконливо розповідав про те, що займається продажем дизпалива. Також потерпілий йому розповідав, що чоловік погрожував йому пістолетом, а потім вдарив ним його по голові ззаду в потилицю;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , даними суду першої інстанції про те, що він працює лікарем у Канівській ЦРЛ. Увечері у приймальне відділення, шляхом самозвернення, звернувся ОСОБА_10 з поверхневими ранами, забоями голови та обличчя. Він був на чергуванні та особисто оглянув потерпілого, якому було зроблено рентген, надана медична допомога, рекомендовано пройти амбулаторне лікування у травматолога. За сплином часу він вже не пам`ятає усіх обставин, однак стверджував, що у потерпілого була ушкоджена голова без активної кровотечі;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , даними суду першої інстанції про те, що вона, згідно з медичної документації, 07.11.2018 близько 20 21 години, оглянула як ургентний невропатолог у приймальному відділенні Канівської ЦРЛ ОСОБА_10 та зробила відповідні записи до первинної медичної документації. ОСОБА_10 повідомив, що на нього було здійснено збройний напад. Точно пам`ятає, що у ОСОБА_10 була закрита черепно-мозкова травма;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , даними суду першої інстанції про те, що він працює на посаді заступника головного лікаря з медичної частини Канівської ЦРЛ. З наявної в лікарні первинної медичної документації йому відомо, що 07.11.2018 о 20 год 15 хв ОСОБА_10 у супроводі слідчого, шляхом самозвернення, звернувся до приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , даними суду першої інстанції про те, що близько 18-20 години в листопаді 2018 року, точної дати та часу не пам`ятає, він з ОСОБА_31 їхали на тракторі і між селами ОСОБА_29 та Студенець, на узбіччі дороги, на відстані близько 1 1, 5 метрів побачили, що щось світиться. Зупинившись і підійшовши ближче, виявили мобільний телефон марки Самсунг із сенсорним екраном чорного чи сірого кольору, який лежав екраном догори і світився, оскільки на нього дзвонили. Він підняв слухавку і почув голос жінки, яка повідомила, що є дружиною потерпілого та розповіла про події, що сталися з її чоловіком. Він залишив дружині потерпілого свій номер мобільного телефону, домовившись, що він залишить знайдений телефон у магазині «Стимул» у м. Каневі. У подальшому він зустрів потерпілого перед магазином, коли він прийшов забирати телефон. Зі слів потерпілого йому відомо, що він працює таксистом у м. Переяслав-Хмельницький, його побили, забрали машину і телефони;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , даними суду першої інстанції про те, що на початку листопада 2018 року вона була понятою при пред`явленні для впізнання за фотокартками потерпілому - чоловікові та свідку - жінці у справі щодо розбійного нападу. Для впізнання було надано 4 кольорові фотокартки із зображеннями чоловіків одного віку та подібною зовнішністю. Пам`ятає, що потерпілий не сумнівався і одразу вказав на особу, зображену на одній з фотокарток, яку впізнав по очах та зачісці. У подальшому жінка також вказала на ту ж особу, що і чоловік перед цим. За результатами слідчих дій було складено протоколи, які вона підписала;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , даними суду першої інстанції про те, що він був понятим при пред`явленні чоловіку та жінці особи для впізнання за фотокартками, однак подробиць слідчої дії не пам`ятає;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.11.2018, згідно якого ОСОБА_10 повідомив, що на автодорозі поблизу с. Бучак Канівського району чоловік, який неодноразово користувався його послугами пасажирського перевезення, із застосуванням вогнепальної зброї здійснив на нього розбійний напад, заволодівши грошовими коштами та автомобілем ДЕО Ланос д.н.з. НОМЕР_3 . Особу, яка вчинила кримінальне правопорушення він бачив та може впізнати;

- даними протоколу огляду місця події від 07.11.2018 з фототаблицею, згідно якого оглянута частина проїжджої частини, яка веде в напрямку р. Дніпро, на відстані близько 150 метрів до небудованого приміщення майбутньої гідроакумулюючої станції в адміністративних межах АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено металевий предмет, зовні схожий на магазин до пневматичного пістолету;

- даними протоколу видачі предметів від 09.11.2018, згідно якого якого ОСОБА_10 видав власний мобільний телефон марки «SAMSUNG» Galaxy S1 золотистого кольору IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та сім-карту стільникового зв`язку «КИЇВСТАР» № НОМЕР_6 , пояснивши, що цей мобільний телефон 08.11.2018 близько 18 год йому повернули невідомі особи в м. Каневі поблизу магазину «Стимул»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2018 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , за сукупності зовнішніх ознак, а саме: виразу обличчя, формі очей, зачісці та «залисинах» на голові спереду, впізнав ОСОБА_7 (фото № 3) як особу, яка скоїла на нього розбійний напад;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2018 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких свідок ОСОБА_12 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , за сукупності зовнішніх ознак, а саме: виразу обличчя, формі та кольору очей, які дещо випуклі синього кольору, зачісці із «залисинами» спереду та кольору волосся темно НОМЕР_7 , впізнала ОСОБА_7 (фото № 4) як чоловіка, якого 07.11.2018 приводив додому ОСОБА_10 та який представився ОСОБА_24 ;

- даними довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» №268 від 12.11.2018 про те, що станом на 07.11.2018 офіційний курс Долара США становить 2795, 5840 грн за 100 доларів, а курс Євро 3194,7934 грн за 100 Євро;

- даними протоколу огляду місця події від 10.11.2018 з фототаблицею, згідно якого оглянуто територію, яка розміщена в АДРЕСА_2 . При огляді встановлено, що по АДРЕСА_5 , поряд з проїжджою ділянкою дороги, розміщений автомобіль DAEWOO LANOS червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в справному стані, без будь-яких пошкоджень. Двері автомобіля відчинені, загальний порядок речей в салоні не порушено, в замку наявні ключі, а на пасажирському сидінні - мобільний телефон ASUS синього кольору (сенсорний), екран якого пошкоджений, а на задній кришці наявна наліпка зеленого кольору з написом « ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_4 ». У попільничці виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 на ОСОБА_9 , а на поличці торпеди та резиновому килимку поряд з переднім пасажирським сидінням 4 кульки сріблястого кольору;

- даними протоколу огляду предмету від 10.11.2018, яким зафіксовано огляд мобільного телефону марки «ASUS» чорно-сірого кольору, на задній кришці якого наявна наліпка із написом « ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_4 », та мобільного телефону марки «SAMSUNG» Galaxy S1;

- даними листа Канівської ЦРЛ № 4385/01-03 від 13.11.2018 з додатком (огляди лікарів), згідно яких ОСОБА_10 07.11.208 о 20 год 15 хв звертався у супроводі слідчого в приймальне відділення Канівської ЦРЛ, де був оглянутий черговим лікарем ОСОБА_14 , невропатологом ОСОБА_15 , обстежений Ro гр. (череп в 2-х проекціях). За результатами огляду ОСОБА_10 встановлено діагноз: ЗЧМТ, ссадна правого ліктьового суглобу, обох колінних суглобів, гематома ІІ п. лівої кисті та рекомендовано: амбулаторне лікування, повторна консультація травматолога, невропатолога;

- даними висновку експерта №02-01/1344 від 13.11.2018, згідно якого у ОСОБА_10 , згідно з даними наданими медичних документів, мали місце ушкодження: крововилив другого пальця лівої кисті, садна правого ліктовього та обох колінних суглобів, які виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в ухвалі суду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виставлений в лікарні діагноз - закрита черепно-мозкова травма, не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження, тому, при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, не приймався до уваги;

- даними висновку експерта від 14.11.2018 № 10/726 з додатками, згідно якого, станом на 07.11.2018, ринкова вартість мобільного телефону марки «SAMSUNG» SM-J105H/DS могла становити 1133, 33 грн;

- даними протоколу огляду предмету від 24.04.2023, згідно якого оглянуто металевий предмет, вилучений під час огляду місця події 07.11.2018, довжиною близько 123 мм, шириною близько 31 мм, товщиною близько 18 мм, у верхній частині якого розміщено газовий розподілювач. В ньому наявні 2 порожнини, в одній з яких пружина та сім металевих кульок сірого кольору, що мають форму сфери діаметром близько 4,4 мм кожна. Також оглянуто кульки металеві сірого кольору, що мають форму сфери діаметром близько 4,4 мм кожна, вилучені під час огляду місця події 10.11.2018;

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-23/4594-БЛ від 24.04.2023, складеного за результатами проведеної судової балістичної експертизи, про те, що наданий на експертизу металевий предмет із сіма кульками, не є частиною вогнепальної зброї і є змінним магазином для пневматичного газобалонного пістолета Makarov SE BB, калібру 4,5 мм. Надані на експертизу чотири предмети, не є боєприпасами і є сферичними кулями до пневматичної зброї калібру 4,5 мм;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2023 з фототаблицею та відеозаписом до нього, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 у присутності понятих, із застосуванням технічних засобів фіксації, розказав та показав на місці події про обставини вчинення щодо нього ОСОБА_7 кримінального правопорушення, поєднаного із погрозами застосування насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, механіз заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також обставини заволодіння належними йому грошовими коштами та автомобілем;

- даними висновку експерта № 02-01/351, складеного за результатами проведеної 28.04.2023 додаткової судово-медичної експертизи, про те, що у ОСОБА_10 мали місце ушкодження: крововилив другого пальця лівої кисті, садна правого ліктьового та обох колінних суглобів, які виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у фабулі постанови про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.04.2023 за його участю;

- даними висновку експерта від 10.05.2023 № СЕ-19/124-23/5104-АВ з додатками, про те, що ринкова ціна автомобіля марки «DAEWOO» моделі «LANOS» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 07.11.2018, за умови його технічної справності, становить 78 280 грн;

- даними висновку експерта № 02-01/383 від 15.05.2023 про те, що тілесні ушкодження у ОСОБА_10 , зазначені у висновку експерта № 02-01/1344 від 23.11.2018, могли виникнути за обставин, на які він вказав під час проведеного за його участі слідчого експерименту 19.04.2023;

Наведені докази, а також докази, на які міститься посилання у вироку суду першої інстанції, колегія суддів визнає належними, допустимими, достатніми та такими, що поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а посилання в апеляційній скарзі сторони захисту, таких висновків не спростовують.

Твердження ОСОБА_7 про те, що він не знайомий із потерпілим ОСОБА_10 , не вчиняв щодо нього розбій, не заволодівав транспортним засобом, яким він керував, а в інкримінований органом досудового розслідування період не перебував у м. Каневі та у м. Переяслав-Хмельницький, колегія суддів визнає неправдивими та зазначає про таке.

Як вбачається з логічних та послідовних показань потерпілого ОСОБА_10 , саме обвинувачений ОСОБА_7 , якого він раніше знав, 07.11.2018, погрожуючи предметом, зовні схожим на пістолет, вчинив на нього напад, завдав тілесних ушкоджень, а у подальшому заволодів належними йому грошовими коштами та транспортним засобом, яким він керував. Саме обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила щодо нього кримінальні правопорушення, 09.11.2018 за сукупністю зовнішніх ознак потерпілий впізнав при проведенні за його участі такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотокартками. Під час слідчого експерименту, проведеного 19.04.2023, потерпілий ОСОБА_10 на місці події за допомогою статиста детально відтворив обставини події, що мала місце 07.11.2018, механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а також дії останнього пов`язані із заволодінням належними йому грошовими коштами та транспортним засобом. Згідно висновків експерта № 02-01/351 від 28.04.2023 та № 02-01/383 від 15.05.2023, тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли виникнути за обставин, на які він вказав 19.04.2023 під час слідчого експерименту.

Показання потерпілого ОСОБА_10 про вчинення кримінальних правопорушень саме обвинуваченим ОСОБА_7 цілковито узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які, хоча і не були очевидцями подій за участі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , однак повідомили про дані, які мають істотне значення для встановлення дійсних обставин події і у своїй сукупності підтверджуються іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду, в тому числі протоколами огляду місця події від 07.11.2018, 10.11.2018 та висновками експертів № 02-01/1344 від 13.11.2018, № СЕ-19/124-23/4594-БЛ від 24.04.2023.

Зокрема про те, що ОСОБА_7 перебував із потерпілим ОСОБА_10 07.11.2018 незадовго до вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, вказують показання свідка ОСОБА_12 , яка зазначала про перебування обвинуваченого в її домоволодінні разом із чоловіком та подальший їх виїзд на автомобілі до м. Канева. Саме обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка перебувала 07.11.2018 в її домоволодінні і поїхала разом із ОСОБА_10 на автомобілі, 09.11.2018 за сукупністю зовнішніх ознак свідок ОСОБА_12 впізнала при проведенні за її участі такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотокартками.

Підстави сумніватися у показаннях потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , які цілковито узгоджуються з іншими, наведеними у вироку доказами, у колегії суддів відсутні.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено розбіжностей в показаннях потерпілого та свідків, а сторона захисту, зазначаючи про протилежне, будь-яким чином не обгрунтовує, в чому саме такі розбіжності полягають і яким чином вони впливають на встановлені судом фактичні обставини провадження.

Вирішуючи доводи сторони захисту щодо недослідження факту перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у готелі «Артак» у м. Переяслав-Хмельницький, про що вказував потерпілий ОСОБА_10 , колегія суддів виходить з положень ст. 92 КПК України про те, що саме на прокурора покладено обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України.

Доказування перед судом інших обставин, які не входять в обсяг висунутого особі обвинувачення, в обов`язок сторони обвинувачення не входить.

Натомість, відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження, в тому числі і сторона захисту, є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

В своїх показаннях потерпілий вказував про те, що вперше, не в інкримінований період, він познайомився із ОСОБА_7 , коли підвозив його з Харківської траси до готелю «Артак» у м. Переяслав-Хмельницький. У подальшому він неодноразово привозив ОСОБА_7 до вказаного готелю, де він тоді мешкав, цигарки, газети та воду.

Вказані показання потерпілого колегія суддів не піддає сумніву та зауважує, що наведене не є обставиною, передбаченою ст. 92 КПК України, яка підлягає встановленню в кримінальному провадженні і не стосується пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а сторона захисту, при наявності у неї сумнівів щодо дійсності наведених потерпілим обставин, з урахуванням показань обвинуваченого про те, що він не має документів і, після звільнення з місць позбавлення волі, не перебував у м. Переяслав-Хмельницькому, самостійно їх не перевірила і під час досудового розслідування не ініціювала проведення відповідних слідчих дій.

Більш того, під час судового розгляду достеменно встановлено, що ОСОБА_7 тривалий час користувався зміненими анкетними даними, зокрема з 2017 року він називав себе « ОСОБА_22 », що також підтверджено і показаннями останнього, даними під час судового розгляду. При цьому паспорт на ім`я ОСОБА_7 ним отримано лише влітку 2023 року. Тому підтвердити проживання саме ОСОБА_7 в 2018 році в готелі «Артак» м. Переяслав-Хмельницький за документами, що підтверджують саме його особу не можливо, оскільки на той час він таких документів не мав і називав себе іншим ім`ям.

У будь-якому випадку такі сумніви сторони захисту щодо перебування ОСОБА_7 в готелі «Артак» у м. Переяслав-Хмельницькому, не спростовують показання потерпілого ОСОБА_10 про вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 про перебування останнього 07.11.2018 разом із ОСОБА_10 .

Частиною 2 статті 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Та обставина, що станом на 07.11.2018 у потерпілого ОСОБА_10 при собі були грошові кошти, викрадення яких інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_7 , підтверджується як показаннями самого потерпілого ОСОБА_10 , який вказував, що ОСОБА_7 забрав у нього з гаманця близько 2000 грн, 100 доларів США та 90 Євро, які він відкладав для придбання власного транспортного засобу і за кожної можливості гривні обмінював на валюту незначними сумами, так і показаннями свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила наявність у чоловіка при собі грошових коштів на момент вчинення щодо нього злочинів.

Колегія суддів оцінює критично сумніви захисника в частині показань потерпілого, який знайшов гаманець в кущах, однак не знайшов власний мобільний телефон та зауважує, що з показань ОСОБА_10 слідує, що після того, як обвинувачений наказав йому віддати гроші, з метою відволікти останнього, він кинув гаманець з грошима в бік від себе. При цьому ОСОБА_7 підняв цей гаманець і забрав з нього гроші. У подальшому, очікуючи приїзду працівників поліції потерпілий знайшов свій гаманець безпосередньо на місці події. Вказана обставина підтверджена в судовому засіданні і свідком ОСОБА_18 , який вказував про те, що зі слів потерпілого йому відомо, що він знайшов на місці події власний гаманець, але гроші з нього було викрадено. Крім того потерпілий вказував, що належний йому мобільний телефон перебував в салоні автомобіля, на момент його угону. Як вбачається з показань свідка ОСОБА_17 , ним було знайдено мобільний телефон, коли він разом із товарищем проїжджали по автодорозі між селами ОСОБА_29 і Студенець. Місце виявлення мобільного телефону потерпілого вказує на неможливість його виявлення потерпілим на місці події.

Колегія суддів вважає доречними твердження сторони захисту про непроведення слідчих дій, які б мали бути проведені під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, зокрема не відібрання відбитків пальків рук з предмету, зовні схожого на магазин до пневматичного пістолету, виявленого на місці події, гаманця потерпілого, а також під час огляду виявленого транспортного засобу, яким, за версією обвинувачення, керував ОСОБА_7 .

Разом з цим наголошує, що відсутність у сторони обвинувачення певних джерел доказування, не спростовує пред`явленне обвинувачення, визнане судом доведеним і не впливає на сукупність інших доказів, наданих прокурором. Зокрема стороною обвинувачення надані суду інші докази, які підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які останнього засуджено. На думку колегії суддів наданих прокурором доказів достатньо, щоб поза розумнм сумнівом стверджувати про вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_7 , а не іншою особою.

Оцінюючи зауваження про невиявлення під час досудового розслідування пістолету, що, на думку сторони захисту, ставить під сумнів його існування і показання потерпілого в цій частині, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.11.2018, на місці події - частині проїжджої частини, яка веде в напрямку р. Дніпро, на відстані близько 150 м до недобудованого приміщення майбутньої гідроакумулюючої станції в адміністративних межах АДРЕСА_4 , виявлено та вилучено металевий предмет, зовні схожий на магазин до пневматичного пістолету, в середині якого знаходилось 7 металевих кульок. Крім того згідно протоколу огляду місця події від 10.11.2018, в салоні автомобіля марки DAEWOO LANOS виявлено та вилучено 4 металеві кульки. З огляду на висновки балістичної експертизи від 24.04.2023 № СЕ-19/124-23/4594-БЛ, металевий предмет є змінним магазином для пневматичного газобалонного пістолета Макаров, а металеві предмети, виявлені у магазині, а також виявлені в салоні автомобіля, мають ідентичні характеристики та калібр і є сферичними кулями до пневматичної зброї. Наведене, з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_10 , вказує на те, що спочатку ОСОБА_7 погрожував останньому предметом, зовні схожим на пістолет, а потім наніс йому удари його руків`ям в ділянку потилиці.

Щодо невстановлення мотиву заволодіння ОСОБА_7 транспортним засобом, на що вказує сторона захисту в апеляційній скарзі, колегія суддів звертає увагу на те, що як в обвинувальному акті так і в оскаржуваному вироку судом встановлено, що ОСОБА_7 діяв з корисливим мотивом.

Також зазначає, що незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинюватись з будь-яких мотивів та з будь-якою метою. Винний може прагнути або обернути транспортний засіб на свою чи інших користь або тимчасово його використовувати. Відповідно і розпоряджатися таким транспортним засобом злочинець може на власний розсуд.

Незаконне заволодіння транспортним засобом має формальний склад і вважається закінченим з моменту вчинення будь-яких дій, спрямованих на його незаконне заволодіння (переміщення), від яких транспортний засіб розпочав рух будь-яким способом.

Отже, у який спосіб ОСОБА_7 розпорядився автомобілем марки DAEWOO LANOS, на кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 289 КК України, не впливає.

Решта доводів, викладених в апеляційні скарзі сторони захисту, не спростовують висновків суду першої інстанції про вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень саме ОСОБА_7 , встановлених судом фактичних обставин провадження, кваліфікацію дій останнього та не ставлять під сумнів законність, обгрунтованість, вмотивованість судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що витяги з ЄРДР, а також рапорти працівників правоохоронних органів, на які міститься посилання у вироку суду першої інстанції в обгрунтування пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, не є процесуальними джерелами доказів у розумінні ст. 84 КПК України, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду.

Разом з цим посилання місцевого суду на вказані документи не ставлять під сумнів законність винесеного в провадженні рішення та винуватість ОСОБА_7 у його вчиненні.

Перевіряючи відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі останнього, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами, обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення кримінальних правопорушень в цьому провадженні мав незняту і непогашену судимість, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не відшкодував, позицію потерпілих щодо міри покарання винного, при невстановленні обставин, що пом`якшують покарання та наявності обставин, що його обтяжує рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, і обгрунтовано призначив покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, за кожен злочин окремо, при цьому за ч. 3 ст. 289 КК України і з додатковим покаранням у виді конфіскації майна, а у подальшому, за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

З огляду на встановлені вище обставини та систематичність вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень і стійке небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, підстав для призначення йому більш м`якого покарання за кожен злочин окремо, або із застосуванням положень ст. 69, 69-1 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з матеріалів кримінального провадження не вбачається. Крім того матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що за станом здоров`я він не може відбувати покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення в цьому провадженні до ухвалення щодо нього вироку Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від 21.06.2023, судом обгрунтовано призначено йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України.

На переконання суду апеляційної інстанції, покарання ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції як за санкціями ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України так і покарання, призначене йому за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 законним і обґрунтованим та не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , надане суду апеляційної інстанції, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не пов`язаним із утримання під вартою, з метою мобілізації до лав ЗСУ, не підлягає вирішенню в рамках кримінального провадження за апеляційною скаргою на вирок суду першої інстанції.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді