Єдиний унікальний номер судової справи 201/2832/23
Номер провадження 1-кп/201/290/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Дніпро

вул. Гусенка, 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 грудня 2022 року за № 0001835 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянська Запорізької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 грудня 2022 року за № 0001835 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

27 лютого 2024 року прокурором ОСОБА_3 до канцелярії суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах вказаного кримінального провадження, яке зареєстроване в автоматизованій системі документообігу суду з вхідним номером №7153/24-Вх.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та він зареєстрований у м. Вільнянськ Запорізької області.

За наведених обставини, на переконання прокурора, продовжують існувати передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, тож застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_4 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 214 720, 00 гривень.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання, просив його задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 214 720, 00 гривень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Свою позицію мотивував тим, що зазначені у клопотанні ризики прокурором не обґрунтовані та не доведені належним чином. Посилався на те, що його підзахисний ОСОБА_4 перебуває під вартою більше року, сума інкримінованої останньому шкоди є малозначною та неспівмірною такому запобіжному заходу, як тримання під вартою.

До того ж, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягався та за місцем свого мешкання характеризується позитивно, проживав у м. Дніпро, може і на даний час проживати у м. Дніпро.

Тим більше, його підзахисний перебуває під вартою тривалий час та розуміє наслідки переховування і перешкоджання суду в розгляді кримінального провадження, зокрема, що відносно нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.

Також захисник ОСОБА_5 вважав, що продовження його підзахисному, який утримується під вартою більше року, цього запобіжного заходу буде порушенням ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на тривалість тримання під вартою. Тим більше, судовий розгляд було затягнуто стороною обвинувачення, яка не могла забезпечити явку свідків до суду.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою його підзахисного, зокрема, домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_5 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, заперечення сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 квітня 2023 року, з можливістю внесення застави у розмірі 214 720, 00 гривень, який в подальшому був неодноразово продовжений із визначенням цього ж розміру застави.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволена частково, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2024 скасована в частині визначення розміру застави та постановлена нова ухвала, якою обвинуваченому ОСОБА_4 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680, 00 гривень.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення існують і не зменшилися на час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від семи років.

Поряд із цим, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який зареєстрований в Запорізької області, не має постійного місця роботи і джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_4 переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, ступінь яких є досить високою.

Відтак, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, посилання захисника ОСОБА_5 на наявність у його підзахисного постійного місця проживання у м. Дніпрі, роботи та джерела доходу до затримання, як на підставу для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд не приймає до уваги, адже на підтвердження таких доводів стороною захисту не надано жодних доказів, про що неодноразово зазначалося у попередніх судових рішеннях.

Твердження захисника ОСОБА_5 про малозначність завданої потерпілому матеріальної шкоди внаслідок інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 дій та її не співмірність застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального закону, адже спричинена потерпілому відповідно до висунутого ОСОБА_4 обвинувачення матеріальна шкода складає 27 895, 10 гривень і, з точки зору закону, не є малозначною.

Тим більше, обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тож у даному випадку, з огляду на п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до обвинуваченого може бути застосований такий запобіжний захід, як тримання під вартою, тому посилання сторони захисту на «не співмірність» є недоречними.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_5 про те, що його підзахисний ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, слід зазначити, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 17 березня 2024 року включно, важає за доцільне продовжити тримання останнього під вартою строком на 60 днів до 28 квітня 2024 року включно.

В той же час, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішуючи питання щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру, суд не погоджується із доводами прокурора, який просив визначити обвинуваченому заставу у розмірі, встановленому у попередньому судовому рішенні від 18.01.2024 року, виходячи з наступного.

Так, попереднє судове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 214 720, 00 гривень було оскаржено стороною захисту до апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволена частково, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2024 скасована в частині визначення розміру застави та постановлена нова ухвала, якою обвинуваченому ОСОБА_4 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680, 00 гривень.

Тож, з огляду на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_4 визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 181 680,00 гривень, суд вважає, що саме такий розмір застави належним чином забезпечить виконання останнім покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 28 квітня 2024 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_4 під вартою, є 28 квітня 2024 року включно.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 181 680 гривень, ОСОБА_4 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 18 годині 00 хвилин 29 лютого 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1