ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3927/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/73/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 01.01.2017, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Краснокутськ Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України (в редакції Закону №838VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_7 до строку покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.06.2017 по 21.06.2017 та з 04.01.2023 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попепреднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 31.12.2016 приблизно о 17 годині ОСОБА_7 прийшов до раніше знайомого йому ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні почали вживати спиртні напої.

Надалі того ж дня, 31.12.2016 приблизно о 22 годині, в цю ж квартиру прибув ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 та власницею квартири ОСОБА_12 , яка висловила своє обурення фактом вживання її братом ОСОБА_9 спиртних напоїв разом з незнайомими їй ОСОБА_7 та його друзями і вимагала, щоб приятелі брата покинули квартиру.

Під час вказаної сварки, ОСОБА_13 , а потім і ОСОБА_11 покинули квартиру, а ОСОБА_7 в ході сварки розізлившись на ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження будь-якого ступеню тяжкості, використавши в якості знаряддя кримінального правопорушення кухонний ніж, який лежав на столі.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, взяв зі столу вказаний кухонний ніж і, використовуючи його в якості знаряддя злочину, умисно наніс ОСОБА_10 колото-ріжучою частиною ножа один удар у правий бік тулубу потерпілого, заподіявши тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді колото-різаного поранення правої бокової стінки живота, що проникає у черевну порожнину, з пошкодженням печінки та правої нирки, яке супроводжувалося внутрішньо-черевним крововиливом.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.

Потерпілого ОСОБА_10 тієї ж ночі, з 31.12.2016 на 01.01.2017, було госпіталізовано у КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурором, обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 подані апеляційні скарги.

До початку судового розгляду прокурор, відповідно до положень статті 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав письмову заяву.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі, яка була в подальшому ним доповнена, просить вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.08.2023 скасувати, як неправосудний та незаконний, а кримінальне провадження - закрити. Змінити міру запобіжного заходу, та звільнити його з - під варти.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що у сторони обвинувачення відсутні допустимі докази вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України. На знарядді вчиненого злочину, а саме кухонному ножі, відсутні його відбитки пальців, отже ніж не може бути допустимим доказом.

Також апелянт звертає увагу на недопустимість показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , оскільки під час події вони всі перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок чого вони не могли сприймати реально події які відбувались.

Обвинувачений звертає увагу на те, що ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду не було прийнято до уваги те, що він є хворою людиною та фізично не міг вчинити це правопорушення, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 08-46/2023 від 02.05.-12.06.2023, відповідно до якої, у нього має місце поєднана примусово-больова контактура плечевого, ліктьового і променево - зап`ясткового суглобів лівої верхньої кінцівки із задовільним тонусом дельтоподібному м`язі, а також м`язах, що приводять та відводять плече, яке обмежене болем та обмежений болем ліктьовий та променево - зап`ястковий суглоб, внаслідок чого, рука практично не виконує свої функції та є атрофованою.

Крім цього, обвинувачений зазначає на порушення прокурором та судом розумних строків розгляду кримінального провадження, з огляду на те, що більше ніж шість з половиною років, ні прокуратура, ні суд не могли забезпечити явку в судові засідання всіх учасників кримінального провадження та не допитали ключових свідків по справі, а саме: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які мають важливі свідчення щодо його невинуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.08.2023 скасувати та закрити кримінальне провадження. Змінити міру запобіжного заходу, та звільнити ОСОБА_7 з - під варти.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник наполягає, що ОСОБА_7 не вчиняв інкримінований йому злочин. Прямих свідків, які б могли підтвердити, що саме ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому, відсутні. Крім цього, суд критично віднісся до тверджень ОСОБА_7 про те, що він не міг нанести удар ножом потерпілому через фізичні вади його лівої руки, що підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи № 08-46/2023 від 02.05-12.06.2023.

Також захисник звертає увагу, що ОСОБА_7 не має судимості, одружений, має дорослих дітей, місце реєстрації та постійного проживання, на спеціалізованих обліках не перебуває.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження та переглянувши судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого та захисника, які містять твердження про відсутність доказів та прямих свідків вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянтів повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надано обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, обвинувачений ОСОБА_7 допитаний у судовому засіданні 16.01.2020 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, зазначивши, що він дійсно 31.12.2016 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , проте не наносив удар ножем потерпілому ОСОБА_10 , неприязних відносин у них не було, потерпілого бачив вперше. Для підготовки до допиту ОСОБА_7 заявив клопотання про надання часу, яке судом було задоволено, ОСОБА_19 від надання пояснень відмовився, посилаючись на статтю 63 Конституції України.

В судовому засіданні 04.01.2023 обвинувачений ОСОБА_7 надав показання, пояснивши, що разом зі своєю знайомою ОСОБА_20 приблизно о 16 годині 30 хвилин 31.12.2016 прийшов до їх спільного знайомого - ОСОБА_21 , який запросив їх до себе. Він там приготував курку, з собою також принесли пляшку горілки «Хортиця», але він не пив, пили лише ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Приблизно о 20:00-20:30 до них приїхав їх знайомий ОСОБА_24 , привіз фрукти та слабоалкогольні напої. ОСОБА_14 також не пив, бо був за кермом. Через деякий час ОСОБА_25 хтось зателефонував, після розмови він повідомив, що їде його сестра. Згодом в квартиру забігли сестра ОСОБА_26 і два незнайомих йому чоловіки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Вони зачинили двері та почали погрожувати розправою, схопили ОСОБА_26 під руки, затягнули в кімнату та почали його бити. ОСОБА_17 намагалася їх зупинити, але він сказав, щоб вона і ОСОБА_27 не втручалися, бо то внутрішні сімейні відносини брата і сестри. Згодом ті чоловіки почали душити ОСОБА_21 , ОСОБА_28 підбігла, але вони її вдарили. Він намагався заспокоїти хлопців, та попередив, що викличе поліцію. ОСОБА_27 пропонував їхати з тієї квартири і згодом пішов з квартири, однак він не зробив цього, так як ОСОБА_9 благав не залишати його наодинці, побоюючись, що його вб`ють. Ці чоловіки вели себе агресивно, знущались над ОСОБА_29 , погрожували і йому, пили принесену з собою горілку, а коли він намагався підняти ОСОБА_28 , то ОСОБА_11 вдарив його ногою в обличчя, розбив ніс, брову, вибив зуби. Після цього він помився, попросив ОСОБА_28 викликати поліцію, а сам підійшов до столу, налив 100 грам горілки і взяв в праву руку ніж, маючи намір порізати курку. В цей час, ОСОБА_10 , почувши його прохання про виклик поліції, побіг на нього, але спіткнувся через поріг і пронісся повз нього з прискоренням, вдарився в його плече, і далі головою в батарею опалення.

ОСОБА_11 в цей момент в квартирі вже не було, оскільки за декілька хвилин до цього йому зателефонувала дружина і він вийшов з квартири. Скориставшись тим, що після виходу ОСОБА_11 двері квартири залишилися відчинені, він разом з ОСОБА_28 також вибігли з квартири.

Конфлікт в тій квартирі тривав близько двох годин, ніхто не вимагав, щоб він залишив квартиру.

ОСОБА_7 висловив незгоду з обвинуваченням, посилаючись на те, що його ліва рука після давнішньої травми має обмежену функцію і ніж нею, як це стверджував потерпілий, він не тримав, удару ножем потерпілому ОСОБА_10 він не наносив. Спиртні напої в той вечір не вживав, а навпаки, вживав заспокійливі ліки ОСОБА_30 , адже розхвилювався через агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 ..

В подальшому, 31.03.2023 під час допиту судово-медичного експерта ОСОБА_31 , обвинувачений ОСОБА_7 змінив свої показання, зазначивши, що на момент, коли потерпілий ОСОБА_10 налетів на нього, він поклав ніж на стіл, адже побачив недопалки в курці, яку він мав намір порізати.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції на її спростування, належним чином проаналізував і оцінив зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку й детально наведеними у вироку доказами.

Доводи сторони захисту щодо відсутності прямих свідків нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 та неможливість його нанесення через наявність фізичної вади лівої руки обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка, з якою цілком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Такі доводи обвинуваченого та захисника не знайшли свого підтвердження і під час апеляційного перегляду вироку суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 вказав, що раніше, тобто до подій 31.12.2016, з обвинуваченим ОСОБА_19 знайомий не був, ніяких стосунків з ним не мав.

Ввечері 31.12.2016 він приїхав підстригатися в перукарню до своєї подруги ОСОБА_32 , яка потім попросила поїхати з нею на її квартиру, де її брат, який хворіє на цукровий діабет і якому протипоказано вживати спиртні напої, затіяв гулянку. Він погодився, і разом із їх спільним знайомим ОСОБА_11 поїхали з ОСОБА_12 автомобілем служби таксі на вказану нею квартиру. Коли приїхали, то там, окрім її брата ОСОБА_9 , знаходились ще люди, зокрема обвинувачений ОСОБА_7 , жінка, яка лежала в ліжку і ще один чоловік, який через невеликий проміжок часу пішов геть. Як тільки вони зайшли в квартиру, яка складалася з кухні і однієї кімнати, ОСОБА_33 почала сваритися з братом, наполягала, щоб його знайомі покинули квартиру. Він і ОСОБА_7 спілкувалися між собою на підвищених тонах, всі були в стані алкогольного сп`яніння, фізичну силу ніхто не застосовував. Сварка тривала, ОСОБА_7 і його подруга з квартири не виходили, ОСОБА_12 почала по телефону просити батька, щоб він приїхав на допомогу. Коли він і ОСОБА_19 знаходились на кухні біля столу, де на столі знаходилась підставка з ножами, і стояли обличчям один до одного, він відчув удар в живіт і побачив рух руки ОСОБА_7 . Ножа він не бачив, так як поруч між ними знаходилась ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_7 відразу вибіг з квартири, а він під своєю кофтою видчув кров, хотів догнати ОСОБА_7 , однак йому стало зле. ОСОБА_12 і її батько декілька разів по телефону намагалися викликати машину швидкої медичної допомоги, однак допомоги довго не було і вони автомобілем таксі відвезли його до лікарні.

Внаслідок заподіяних йому 31.12.2016 тілесних ушкоджень у нього була пошкоджена печінка і нирки, була здійснена операція, однак і після лікування стан його здоров`я незадовільний, знизився рівень працездатності, він швидко втомлюється.

Після усіх цих подій з обвинуваченим бачився лише в суді, ОСОБА_7 перед ним навіть не вибачився, відшкодувати матеріальну шкоду не намагався.

Вказав, що саме ОСОБА_7 умисно наніс йому удар ножем в живіт, коли вони стояли на кухні один навпроти одного і сварилися. Сварка сталася через те, що ОСОБА_12 хвилювалася за брата, який хворіє на цукровий діабет і якому не можна вживати спиртні напої, а ОСОБА_19 і його приятелька не виконували її вимог покинути квартиру. Конфлікт був обмежений словесним з`ясуванням відносин, хоча і на підвищених тонах, але обвинуваченого ОСОБА_7 , ні він, ні ОСОБА_11 не били.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала показання, що працює перукарем, 31.12.2016 була на роботі. До брата за адресом АДРЕСА_3 поїхала разом з ОСОБА_10 , з яким знайома зі школи, і ОСОБА_11 . Коли приїхали, то побачила, що в квартирі, крім брата, знаходяться раніше їй незнайомі ОСОБА_7 , жінка та чоловік. Жінка лежала в кімнаті на ліжку, була в нетверезому стані. Вона почала будити цю жінку, просила йти геть з її квартири. Чоловік незнайомий після їх приїзду пішов з квартири, а ОСОБА_7 і жінка на ім`я ОСОБА_22 залишилися. Виникла сварка з братом, вона вимагала щоб його друзі покинули квартиру, по телефону просила батька приїхати. В конфлікті на її боці приймав участь ОСОБА_10 , сварився з ОСОБА_7 , який не бажав покинути квартиру. Вони сварилися, стояли біля столу обличчям один до одного, а вона намагалася їх заспокоїти. Потім ОСОБА_7 разом з ОСОБА_22 покинули квартиру, а ОСОБА_10 поскаржився, що йому зле. Коли вона підняла кофту, то побачила, що футболка на ньому в крові. Відразу після того, як ОСОБА_7 і ОСОБА_22 покинули квартиру, приїхав її батько. Вони почали викликати машину швидкої медичної допомоги, але не дочекалися і на таксі відвезли ОСОБА_10 в 4-ту міську лікарню невідкладної допомоги. Самого моменту нанесення удару ножом не бачила, однак вважає, що саме ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 ножем в живіт, ніхто інший цього зробити не міг, поруч нікого більше не було. ОСОБА_7 під час сварки висловлював погрози на адресу ОСОБА_10 . ОСОБА_11 пішов з квартири ще раніше, в квартирі з ними він знаходився недовго.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав показання, що ОСОБА_10 його приятель, а обвинуваченого ОСОБА_7 він не знав. 31.12.2016 він приїхав в перукарню до ОСОБА_32 щоб підстригтися, приблизно о 19:20 год. підстригся. Там також знаходився ОСОБА_10 . Вони посиділи, потім вирішили поїхати на ОСОБА_34 до брата ОСОБА_35 , який хворів, йому не можна було вживати спиртне, а там була компанія, друзі.

Коли вони приїхали до її брата, то там, окрім останнього, також знаходився ОСОБА_7 , ще один чоловік, який одразу після їх приїзду покинув квартиру, а в кімнаті спала ще якась жінка. ОСОБА_36 з братом пішли в кімнату, сперечалися. ОСОБА_36 була обурена присутністю незнайомих осіб в квартирі. Вони утрьох, тобто він, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 знаходились на кухні, між ними також виник словесний конфлікт, проте він начебто припинився. Десь на початку дванадцятої години він запитав ОСОБА_10 чи їдуть вони додому в бік ОСОБА_37 . Той запитав про це у ОСОБА_38 , але вона сказала, що викликала батька, тому залишається. Тоді ОСОБА_10 сказав, що теж не поїде, адже не хоче залишати ОСОБА_39 саму. Тоді він викликав таксі, ОСОБА_36 його провела і він поїхав, дома був приблизно о 23:50.

Вранці 01.01.2017 йому зателефонував знайомий та повідомив, що ОСОБА_10 в реанімації, тоді вони поїхали в лікарню. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_7 . В його присутності ОСОБА_7 ніхто тілесні ушкодження не спричиняв. Намагались лише виштовхнути з квартири, адже він та інші особи не хотіли виходити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказав суду, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_7 , між ними дружні стосунки на протязі тривалого часу, а саме з юності, з потерпілим ОСОБА_10 раніше знайомий він не був.

31.12.2016 він телефонував друзям, знайомим вітав їх зі святом. Зокрема, він зателефонував ОСОБА_7 і останній повідомив, що справляє Новий рік не вдома. З огляду на те, що у нього вдома знаходились літні батьки, він спитав, чи можна приєднатися до них, на що ОСОБА_7 відповів ствердно. Він на своєму автомобілі поїхав за адресою, яку повідомив ОСОБА_7 , придбавши по дорозі спиртне та закуску. В квартирі знаходився ОСОБА_7 , господар квартири та жінка. Невдовзі після його приїзду роздався дзвінок у двері та до неї зайшли жінка разом з двома хлопцями, які були напідпитку та почали вести себе зухвало, питали, що вони роблять у квартирі, доволі агресивно та наполегливо вимагали покинути квартиру. Один з хлопців перемкнувся на господаря квартири - ОСОБА_40 , з яким свідок тільки познайомився, вони зайшли в кімнату, та він почув як там відбувалась якась метушня, що саме він не бачив. ОСОБА_7 в цей час знаходився поруч з ним. Декілька разів хлопці підходили до нього, в агресивній манері питали, що він робить у квартирі, на що він відповів, що знаходиться там зі згоди господаря житла. Вказані дівчина та хлопці не перешкоджали їм покинути квартиру, двері на ключ не замикали, навпаки були невдоволені фактом їх знаходження в житлі, вимагали, щоб вони пішли. На скільки він зрозумів, ці вимоги були обумовлені невдоволенням сестри ОСОБА_41 , що той вживає спритне та сторонні люди знаходяться в квартирі. Якоїсь бійки він не бачив, але був словесний конфлікт. Побачивши це, він сказав ОСОБА_7 , що його це не влаштовує, йому конфлікти не потрібні та запропонував піти, але у ОСОБА_7 були свої аргументи, він відмовився, мотивуючи це тим, що вони вже приготували їжу, а тому він залишиться. Після цього він вийшов з квартири, сів до свого автомобіля та поїхав додому. Через декілька годин, усвідомлюючи, що у квартирі, де залишився ОСОБА_7 , напружена ситуація, він зв`язався телефоном з останнім. ОСОБА_7 сказав, що більше не може там знаходитися, він не витримує, та попросив забрати його. Тоді він одягнувся, приїхав, ОСОБА_7 вийшов зі своєю дівчиною і він їх відвіз за адресою, яку назвав ОСОБА_7 , до його приятеля їх спільного знайомого - Погребняка. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , в тому числі на його обличчі, не було, відвести його до лікарні він не просив. Поки вони їхали, ОСОБА_7 не розповідав що сталось, їхали майже мовчки. Потім він поїхав до себе додому. Що в той день в квартирі когось вдарили ножом він дізнався під час слідства, коли йому зателефонував захисник ОСОБА_7 , з яким він також був знайомий.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав показання, згідно яких з обвинуваченим ОСОБА_7 він не знайомий. 31.12.2016 у вечорі йому зателефонувала донька ОСОБА_42 та попросила приїхати до її брата ОСОБА_43 , який є його рідним сином. Відповідна квартира належала доньці, але проживав в ній ОСОБА_44 ( ОСОБА_45 ). Коли він заходив в під`їзд будинку, то зустрів там одну або двох осіб, на яких не звернув уваги та не запам`ятав. В квартирі його донька та її приятель були вже одягнені. Вони всі разом вийшли на вулицю. Приятель доньки погано розмовляв та почав падати. Він спитав, що з ним сталося, той попрохав відвести його до лікарні, адже йому зле. Вони ледь знайшли автомобіль, відвезли хлопця до 4-ої міської лікарні невідкладної допомоги, де лікар повідомив, що у нього поріз та викликав поліцію. Яке саме поранення було у потерпілого не бачив. Він дав гроші на операцію та ліки.

Також свідок зазначив, що в той вечір його син, ОСОБА_46 , йому не телефонував, про допомогу не прохав, телефонувала лише донька та просила забрати її. Коли він приїхав до квартири, ОСОБА_46 був цілий, будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було і він не повідомляв, що його хтось бив. На теперішній час ОСОБА_46 переніс два інсульти, він не виходить з квартири, не може самостійно пересуватися, має 2-гу групу інвалідності, збираються оформляти йому першу групу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , вказав, що 31 грудня, на час подій, він працював на АЗС, прийшов з роботи вранці, домовився з ОСОБА_7 святкувати Новий рік разом, і той прийшов до нього в гості приблизно о 15:00-16:00. Потім до нього приїхав ОСОБА_23 та почав запрошувати до себе. ОСОБА_7 з ОСОБА_22 погодились і поїхали до нього. Вже після 23:00 ОСОБА_27 знов привіз ОСОБА_22 та ОСОБА_47 до нього, останній скаржився, що їх побили та вони «ледь ноги забрали».

Також свідок зазначив, що після вказаних подій він спілкувався з ОСОБА_29 і той сказав, що 31.12.2016 в його квартирі сталася біда - під час сварки ОСОБА_7 порізав ножем чоловіка, який приїхав разом з його сестрою ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав покази, що з обвинуваченим ОСОБА_7 він познайомився за півроку до подій Нового року. На Новий рік він був у свого знайомого, там же були ОСОБА_7 і його подруга ОСОБА_48 . Вони випили по 100 горілки, він запросив їх до себе і вони приїхали в його квартиру, де готовили їжу, засмажили курку. Він випив в цей вечір грам 400 горілки, а ОСОБА_7 грам 100. Потім йому зателефонувала сестра і він їй відповів, що знаходиться в квартирі разом зі своїми знайомими. Сестра приїхала з двома чоловіками відразу почали сварку вимагали, щоб усі виходили з квартири, ображали їх, погрожували, били. Коли він дістав і поставив на стіл курку, то вони гасили в ній недопалки цигарок. Цей конфлікт тривав близько 40 хвилин. Потім він пішов до ванної кімнати. В цей час ОСОБА_7 і його жінка ще знаходились в квартирі, а коли він вийшов з ванної кімнати, то в квартирі їх вже не було. Потерпілий ОСОБА_10 сидів на стільці, його сорочка була в крові. Він не пам`ятає, хто і де знаходився та що саме робив під час конфлікту. На вулиці були сестра, їх батько і потерпілий ОСОБА_10 , якого підтримувала сестра, вони відправили його в лікарню.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_49 підтримав висновки проведених ним експертиз №1100-ая/17 від 16.02.2017 та №1139-ая/17 від 23.-26.06.2017, та зазначив, що відповідно правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до тяжких тілесних ушкоджень відносяться, зокрема тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя, тобто такі, які без надання кваліфікованої медичної допомоги закінчується летальним результатом смертю потерпілого. В даному випадку встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого у вигляді тяжких тілесних ушкоджень було встановлено первинною судово-медичною експертизою, проведеною судово-медичним експертом КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.Ф. Мещанінова» ОСОБА_50 , на підставі наданої медичної документації та визначено на підставі саме вказаного критерію небезпека для життя, що відповідає вимогам пункту 2.1.3. Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.95, яким до ушкоджень, що небезпечні для життя віднесено ті, що проникають у черепну порожнину.

З урахуванням характеру ушкодження потерпілого, його морфологічних характеристик, глибини ранового каналу, опису оперативного втручання, наявних в медичній документації, а саме: рановий канал мав місце в глибину тіла, початок рани бере на передній частині тулубу, пошкоджуються такі органи - печінка, далі нирка, зачеревний простір та утворюється зачеревна гематома, тобто рана проходила крізь шкіру, м`які тканини, підшкірно-жирову клітковину, печінку, проникала до зачеревного простору, призвела до поранення нирки та зачеревної гематоми, то якщо дивитися в тривимірному просторі на людину, то ушкодження йшло від передньої частини тулубу на 3/4 тіла за шириною, а тому наявні підстави для висновку, що мав місце один травматичний вплив гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, яким міг бути кухонний ніж, саме за ударним механізмом із прикладанням сили. Для нанесення такого ушкодження потрібна фіксація відповідного предмету, він має утримуватися в руці.

Показання потерпілого ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту за його участі щодо способу та механізму утворення у нього тілесного ушкодження відповідає об`єктивним судово-медичним даним, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи.

Щодо слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , то він вказав лише на «контакт ножа і тіла», не розкрив механізму утворення тілесного ушкодження.

Враховуючи наявні у людського організму компенсаторні механізми (сили), а також, що у потерпілого не було ушкодження центральної нервової системи, не виключається можливість його самостійного пересування, вчинення активних дій, зокрема спускатися сходами, після отримання відповідного ушкодження. Щодо часу, протягом якого потерпілому могло бути надано ефективну медичну допомогу, та протягом якого він міг залишитися живим після отриманого ушкодження, то кожен організм є індивідуальним, враховується вік, стать, спосіб життя, сукупність інших факторів, а тому встановити точний час отримання ушкодження неможливо, але не пізніше звернення до закладу охорони здоров`я.

Будь-які об`єктивні дані, які б свідчили в якій руці тримався ніж нападником в момент заподіяння тілесного ушкодження, відсутні. Міг бути як в лівій, так і в правій руці, за умови вільного доступу травмуючого предмету до ділянки тіла, яка зазнала ушкодження.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- рапорті працівника поліції від 01.01.2017, зареєстрованого Новобаварським відділом поліції ГУНП в Харківській області в журналі єдиного обліку повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, відповідно до якого до чергової частини вказаного підрозділу 01.01.2017 о 01:15 надійшло повідомлення чергового поліцейського 4-ї міської клінічної лікарні про те, що до КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по медичну допомогу звернувся ОСОБА_10 з діагнозом: різана рана черевної порожнини справа;

- «Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно» від 03.01.2017 відповідно до якої, однокімнатна квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_12 на праві приватної власності на підставі зареєстрованого приватним нотаріусом договору купівлі-продажу від 26.10.2016;

- огляді місця події від 01.01.2017 в період часу з 03:30 по 04:20, з дозволу ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , було зафіксовано загальну обстановку в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено на кухні (біля раковини) дві ганчірки зі слідами речовини біологічного походження бурого кольору, один кухонний ніж з дерев`яною ручкою;

- огляді місця події від 01.01.2017 в період часу з 11:00 по 13:00 також було зафіксовано загальну обстановку в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено, зокрема, змиви з РБК зі столу на кухні, 16 ВЛС зі слідами пальців рук, курточку жіночу чорного кольору, фрагмент пляшки скляної, скляну пляшку з написом «Молдавський погребок";

- висновку судово-медичної імунологічної експертизи №73-И/17 від 31.01.-14.02.2017 на рушнику (об`єкти №№1-4), вилученому в ході огляду місця події 01.01.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи АВ, що не виключає можливості її походження від ОСОБА_10 , групова належність крові якого, згідно довідки ХМКЛШНМД АВ (IV);

- довідці КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 05.01.2017 ОСОБА_10 з 01.01.2017 по час надання довідки знаходився у вказаному закладі охорони здоров`я з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення бокової поверхні животу з права з пораненням VII сегменту печінки та правої нирки. Гемоперитоніум ІІ ст;

- висновку судово-медичної експертизи № 10-/17 від 04.01-03.02.2017 у зв`язку з подіями 01.01.2017 у ОСОБА_10 мали місце такі ушкодження: колото-різане поранення правої бокової стінки живота, що проникає у черевну порожнину з ушкодженням печінки та правої нирки, яке супроводжувалось внутрішньочеревним крововиливом.

Наявні ушкодження утворилися від одноразової дії гострого колючо-ріжучого предмету, можливо, за тих обставин, на які вказано у постанові слідчого та відомо з історії хвороби.

За ступенем тяжкості це тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння (пункт 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень).

Утворення ушкодження, яке мало місце у ОСОБА_10 , при падінні неможливе;

- огляді місця події 04.01.2017 в палаті № 208 КЗОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було виявлено та вилучено у ОСОБА_10 кофту чорного кольору з написом «ММА» зі наскрізним отвором з правого боку;

- висновку судової медико-криміналістичної експертизи №15-МК/17 від 16.01-20.03.2017 на правій полі, по передній поверхні, кофти (вилучена у ОСОБА_10 04.01.2017 в ході проведення огляду місця події) мається одне колото-різане пошкодження, про що свідчить його прямолінійна форма з рівними добре порівняними краями; наявність одного кінця гострокутного, другого наближеного до «П»-подібної форми. При стереомікроскопічному дослідженні встановлено, що в ділянці «П»-подібного кінця виявляється виснаження пограничного кінцевого стовпчику трикотажу, а в ділянці гострокутного кінця вбачається повне перетинання кінцевого пограничного трикотажу з рівним перериванням волокон.

Це ушкодження утворилося від однократної дії гострокінцевого, односторонньо-гострого, плоского клинка колючо-ріжучого інструменту травми з «П»-подібним поперечним перерізом обушка та вираженими ребрами. Найбільша ширина зануреної частини клинка була більше 2,0 см.

Не можна виключати утворення ушкодження одягу від дії клинка наданого на дослідження ножа.

Ушкодженню на кофті мається відповідне по локалізації проникаюче колото-різане поранення живота, які утворюють між собою єдиний колючо-ріжучий рановий канал;

- протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2017 за участі свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 останні, кожний окремо, упізнали на фотознімках із зображенням ОСОБА_7 як чоловіка, який 31.12.2016, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , наніс удар ножем ОСОБА_10 , після чого пішов в невідомому напрямку;

- пред`явлення особи для впізнання 20.06.2017 за участі потерпілого ОСОБА_10 останній упізнав ОСОБА_7 як чоловіка, який 01.01.2017 наніс йому в квартирі удар ножом;

- слідчому експерименті від 16.02.2017 за участі потерпілого ОСОБА_10 останній в присутності понятих та судово-медичного експерта показав спосіб та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень в ніч з 31.01.2016 на 01.01.2017, які узгоджуються з показаннями, наданими потерпілим ОСОБА_10 під час судового розгляду;

- висновку судово-медичної експертизи № 1100-ая/17 від 16.02.2017 тілесне ушкодження, яке виявлено у ОСОБА_10 (колото-різане поранення правої бокової стінки живота, що проникає у черевну порожнину з ушкодженням печінки та правої нирки, яке супроводжувалось внутрішньочеревним крововиливом), могло утворитися при обставинах, на які він вказує у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.02.2017. Тобто, не суперечить об`єктивним судово-медичним даним, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи в частині способу спричинення та механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень;

- проведеним слідчим експериментом 23.06.2017 за участі ОСОБА_7 під час якого, останній в присутності понятих, його захисника та судово-медичного експерта показав як 31.12.2016 він стояв біля столу, тримаючи в лівій руці ніж. Коли потерпілий наблизився на відстань менше витягнутої руки підозрюваний виставив руки перед особою та повернувся (нахилився) праворуч. При цьому ніж тримав в лівій руці, лезо спрямовано згори до низу, з права до ліва по відношенню до тіла потерпілого. Місцем контакту на тілі потерпілого є ділянка по правій боковій поверхні тулубу у краю ребра дуг праворуч попередньо під пахвинній ліній. Була одна контактуюча дія;

- висновку судово-медичної експертизи № 1139-ая/17 від 23.-26.06.2017 відповідно до якого розцінити в судово-медичному відношенні покази ОСОБА_7 , дані ним при проведенні слідчого експерименту 23.06.2017, не виявляється можливим, так як ОСОБА_7 не вказує на сам факт удару, а вказує тільки на «контакт ножа і тіла», не розкриваючи конкретне положення клинка ножа, під яким кутом клинок знаходився по відношенню до тіла статиста, а тому дати оцінку цим показам не є можливим.

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність, допустимість та достовірність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, що в свою чергу підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин, яка доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується показаннями потерпілого, свідків, а також сукупністю інших зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликають, викладені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ретельно дослідив наявні в матеріалах провадження докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого ним діяння, врахував спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесного ушкодження, заподіяного потерпілому, поведінку винного після вчиненого злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено мотив скоєння кримінального правопорушення, що виразився у виникненні у обвинуваченого ОСОБА_7 неприязні до потерпілого ОСОБА_10 внаслідок того, що потерпілий активно сприяв ОСОБА_35 у її намаганні примусити обвинуваченого ОСОБА_7 та його подругу ОСОБА_51 покинути квартиру, де вони мали б святкувати зустріч Нового року, а також на виникнення у ОСОБА_7 у зв`язку з цим умислу заподіяння тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 із застосування ножа і реалізацію цього умислу шляхом нанесення колюче-ріжучого удару ножом в живіт ОСОБА_52 .

Щодо апеляційних доводів обвинуваченого та захисника про те, що він не наносив удару потерпілому ОСОБА_10 у зв`язку з наявністю у нього фізичних вад лівої руки, а також відсутність свідків нанесення удару, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони спростовуються матеріалами судового провадження.

Як вбачається з наданих показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , в яких останні вказали обставини конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 , коло його учасників, місце їх знаходження під час сварки, мотиви поведінки кожного з них, а також їх узгодженість з показами самого обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що лише ОСОБА_7 тримав у руці ніж під час сварки, та саме він з ножом в руці знаходився напроти потерпілого ОСОБА_10 , та що саме в нього серед присутніх був мотив нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи №08-46/2023 від 02.05.-12.06.2023: на час огляду ОСОБА_7 , проведеного 10.05.2023 в умовах медичної частини ДУ «Харківський слідчий ізолятор», будь-якої деформації лівої верхньої кінцівки та рубцевих змін шкіри в ділянках суглобів, які б фізично могли обмежувати або перешкоджати активним рухам в руці, не встановлено. Суттєвих рентгенологічних змін (№11573 від 06.06.2023) в плечовому і ліктьовому суглобах лівої верхньої кінцівки також не встановлено. Слід зазначити, що надана медична документація не містить повного документального підтвердження перенесеної ОСОБА_7 у минулому травми лівої верхньої кінцівки та її можливих наслідків.

Таким чином, вірогідніше, у ОСОБА_7 має місце поєднана, примусово больова контрактура плечового, ліктьового і променево-зап`ясткового суглобів лівої верхньої кінцівки із задовільним тонусом і збереженням сили в м`язах плеча, дельтоподібному м`язі, а також м`язах, що приводять та відводять плече, зі збереженням функції розгинання і згинання в лівому ліктьовому і променево-зап`ястковому суглобах, які обмежені болем, збереженням згинання лівої кисті із частковою атрофією її м`язів, збереження згинання 3, 4, 5 пальців кисті і частковим збереженням сили стискання (хвата) в цих пальцях до 3 балів.

Сила 3, 4 і 5-го пальців лівої кисті ОСОБА_7 , яка обумовлена збереженням сили згиначів пальців передпліччя, на час огляду була достатня для щільного утримання предмету, лінійні параметри і форма якого порівняні з рукояткою стандартного кухонного ножа. Амплітуда рухів в суглобах лівої верхньої кінцівки ОСОБА_7 , в цілому, не перешкоджає фізичній можливості здійснення ним удару ножом з достатньою силою прикладання знаряддя травми.

Підстав вважати, що на час події 31.12.2016 функціональний стан лівої верхньої кінцівки у ОСОБА_7 був іншим, у експертної комісії немає. До того ж в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.06.2017 він не заперечував факт активного утримання ножа під час подій 31.12.2016.

Слід також зазначити, що больові відчуття, які обмежують рухи в суглобах і обумовлюють наявність такої контрактури, при певних станах і обставинах (алкогольне сп`яніння, стресова ситуація тощо) не являються суттєвою перешкодою для здійснення повних активних цільоспрямованих рухів в кінцівці.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції не допитано свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які мають важливі свідчення щодо його невинуватості, колегія суддів зазначає наступне, судом першої інстанції протягом тривалого періоду часу вживались заходи забезпечення кримінального провадження з метою допиту вказаних свідків, проте вжитими заходами встановити їх місцезнаходження та забезпечити явку до суду, не виявилось можливим у зв`язку з чим судом першої інстанції було визнано неможливим допитати вказаних осіб як свідків, будь-яких заперечень зі сторони захисту щодо неможливості подальшого розгляду кримінального провадження без допиту зазначених свідків до суду першої інстанції, не надходило.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на недопустимість показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 оскільки під час події всі вони перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вказані свідки не були безпосередніми очевидцями події, їх покази стосуються обставин, які були встановлені до та після вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, тобто їх покази жодним чином не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на тривалий розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що судовий розгляд багаторазово відкладався у зв`язку з неявкою у судові засідання свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_51 , на допиті яких наполягала сторона захисту, та вжиття судом заходів на встановлення їх місця знаходження та забезпечення їх явки до суду.

На думку колегії суддів невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому злочині, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, є способом захисту та намаганням уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, враховуючи, що судом повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Версія та доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, відсутність свідків спричинення обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому, та наявність у обвинуваченого фізичної вади, яка виключає можливість нанесення ним удару потерпілому ОСОБА_10 , мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, що є підставою для відмови у задоволенні їх апеляційних скарг.

Під час апеляційного перегляду, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є правовими підставами для скасування оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно частини 5 статті 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

При цьому належить врахувати, згідно з частинами 1, 2 статті 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до чатини 2 статті 5 КК України не допускається.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК України у 2016 році та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.01.2023 йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із наведеним, відповідно до статті 5 КК України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, до обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають застосуванню положення частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, у зв`язку чим належить зарахувати обвинуваченому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04.01.2023 року по 22.05.2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838 VIII від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 січня 2023 року по 22 травня 2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: