Справа №577/3189/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/554/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференціїу відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого,

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій остання просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року змінити та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, призначивши покарання зі застосуванням ст. 69 КК України, не пов`язаного з позбавлення волі.

Даним ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 КК України та ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту; за ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироку законної сили запобіжний ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислювати з 21 червня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 у прибуток держави витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/119-23/2941-НЗПРАП від 21.03.2023 в сумі 1132,68 грн. та товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-23/3917-ТВ від 29.03.2023 в розмірі 566,34 грн., на загальну суму 1699 грн 02 коп (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять грн. 02 коп).

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги,захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає про те, суд призначаю обвинуваченому покарання не врахував такі обставини, а саме, що останній щиро розкаявся у скоєних злочинах, просив вибачення у потерпілого та відшкодував йому збитки повністю. Окрім цього потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні просив суд не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Також захисник просить апеляційний суд врахувати те, що обвинувачений є сиротою та проживає разом із бабусею похилого віку, котра має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги.

Апелянт вважає, що у колегії суддів є всі підстави врахувати щире розкаяння обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушень та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 06.03.2023 близько 11.00 (більш точний час досудовим слідством не встановлений) ОСОБА_7 перебуваючи поряд із буд. №16 по проспекту Миру в м. Конотопі, на ґрунті, біля під`їзду виявив дві таблетки, запаковані у білстер,із надписом «Метадон». Усвідомлюючи, що дані таблетки є наркотичним засобом, із метою подальшого власного вживання, ОСОБА_7 підібрав їх, чим незаконно придбав наркотичний засіб. У подальшому поклав їх до правої зовнішньої кишені своєї куртки та в такий спосіб зберігав при собі наркотичний засіб.

06.03.2023 об 11.37 год. поблизу буд.№16 по проспекту Миру в м. Конотопі, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яким із добровільної згоди видав дві таблетки у блістері, з надписом «Метадон».

Згідно з висновком експерта №СЕ/19/119-23/2941-НЗПРАП від 23.01.2023 у складі наданих на дослідження двох таблеток у фрагменті блістера виявлено метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса метадону (безводної основи) в двох таблетках становить 0,0444 г., що перевищує граничну межу невеликих розмірів, встановлену для даного виду наркотичного засобу.

Окрім цього, 24.03.2023 близько 02.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 правомірно перебуваючи в гостях у ОСОБА_11 , в кімнаті на столі побачив мобільний телефон марки XiaomiRedmi 9, синього кольору. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи таємно, розуміючи що на території України введено воєнний стан Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовженийвідповідними Указами Президента України, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_11 спить, викрав зі столу мобільний телефон марки XiaomiRedmi 9, синього кольору. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-23/3917-ТВ від 29.03.2023, на суму 2800,00 грн.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала щодо поданої апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Твердження апелянта про невідповідність призначеного покарання особі засудженого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення, вказаних вимог закону суд першої інстанції, дотримався.

Так, із урахуванням обставин справи, характеру вчинених діянь, особи обвинуваченого, якийраніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, ніде не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, у період з 2020 по 2022 рік перебував під адміністративним наглядом, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра, з 23.10.2013 знаходиться на обліку в лікаря-нарколога з приводу побутового пияцтва, а з 17.12.2019 з приводу епізодичного вживання декількох наркотичних речовин, має бабусю похилого віку, яка до досягнення обвинуваченого була його опікуном, та керуючись ст. 65 КК, виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, взяв до уваги характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання ( щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), обставину, яка обтяжує покарання ( скоєння злочину щодо особи з інвалідністю), дійшов висновку про те, що для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити йому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк, відповідає вимогам статей 50, 65 КК.

Так, покарання, призначене судом обвинуваченому є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції, вмотивованість їх висновків з питання призначення обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, захисник у поданій скарзіне навів.

Визначена міра покарання, на переконання колегії суддів, відповідає таким принципам призначення покарання, про які йшлося вище, - справедливість - як основна засада права, індивідуалізація покарання - призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи.

Колегія суддів дійшла висновку, що для обвинуваченого наявність бабусі похилого віку, котра до його повноліття була його опікуном та потребує стороннього догляду не є стримуючим фактором для ведення законного способу життя, не вчиняючи протиправні дії.

Останній маючи судимість та відбуваючи покарання, для себе вірних висновків не зробив, стосовно протизаконного ведення життя, та повторно вчинив кримінальні правопорушення.

Всупереч доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його зміни не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2023 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4