Справа № 473/4608/23
Номер провадження1-кп/473/88/2024
ВИРОК

іменем України

"29" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження № 0000412 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, гpомадянина України, з повною загальною середньо освітою, який не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1.02.03.2023 року Вознесенським міськрайонним судом за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України, звільненого від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 роки. 20.09.2023 вироком Миколаївського апеляційного суду даний вирок скасований в частині призначення покарання та ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

2. 13.07.2023 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі;

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2023 о 12:00 годині ОСОБА_6 в готелі «Центральний», який розташований в АДРЕСА_2 , познайомився з ОСОБА_7 . В подальшому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 та, ввівши ОСОБА_7 в оману, отримав у тимчасове користування банківську картку потерпілого. В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, зловживаючи довірою потерпілого, дізнався від ОСОБА_7 пін код його банківської картки та о 14:16 год. з карткового рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_7 , з банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по АДРЕСА_3 , зняв грошові кошти належні ОСОБА_7 в сумі 10 000 грн., які забрав собі і розпорядився ними на власний розсуд. Після чого, 22.04.2023 о 14:27 год. ОСОБА_6 , не зупиняючись на досягнутому, достовірно знаючи, що на банківській картці потерпілого знаходяться ще грошові кошти, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, за допомогою мобільного телефону потерпілого, через мобільний додаток «Приват24», ввівши ОСОБА_7 в оману, здійснив переказ належних ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 80 050 грн. з банківської картки № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить потерпілому, на рахунок банківської картки ОСОБА_8 № НОМЕР_3 , яку остання передала ОСОБА_6 в тимчасове користування, після чого ОСОБА_6 розпорядився зазначеною сумою грошових коштів на власний розсуд. В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 90 050 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, не визнав та пояснив, що він приблизно за півтора місяця до подій, зазначених в обвинувальному акті тимчасово проживав в м. Миколаєві. Там він познайомився з військовими, серед яких був і потерпілий. Під час спілкування з потерпілим, обвинувачений дізнався, що ОСОБА_7 хоче придбати автомобіль. У ОСОБА_6 був знайомий, у якого він придбав автомобіль ВАЗ 21099, з метою перепродати даний автомобіль ОСОБА_7 за 75 000, але у потерпілого на то час ще не було грошей і вони домовились, що ОСОБА_7 забере автомобіль, а потім, коли отримує премію за участь у бойових діях, він віддасть ОСОБА_6 80 000 грн. ОСОБА_7 забрав автомобіль і відігнав його додому в Херсонську область. Через місяць, потерпілий був переведений до м. Вознесенська, так як військовослужбовці проходили у м. Вознесенську лікарську комісія. ОСОБА_7 сам зателефонував ОСОБА_6 та вони домовились про зустріч. Зранку обвинувачений прийшов до готелю, де мешкав потерпілий і виявилось, що в нього розірвались штани, тоді ОСОБА_7 дав ОСОБА_6 військову форму, щоб той переодягнувся. В цей день на картковий рахунок потерпілого надійшла премія за його участь в бойових діях. Вони пішли до банкоматів, так як потерпілий не міг користуватись банкоматом, то ОСОБА_6 зняв з його карткового рахунку, через банкомат 10 000 грн, які одразу віддав ОСОБА_7 . В цей час вони зустріли ОСОБА_9 , з якою були і дві її доньки. Потерпілий запропонував піти до піцерії. Коли вони йшли до кафе, потерпілий придбав собі слабоалкогольний напій. По дорозі до них приєдналась ОСОБА_8 , яка також була з дитиною. ОСОБА_6 зазначив, що на той час він зустрічався з ОСОБА_8 . Вони всі разом зайшли в кафе, де зробили замовлення, коли вони виходили покурити, потерпілий в рахунок погашення боргу за автомобіль, перевів 80 000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_8 , на прохання обвинуваченого, так як в нього банківської картки не було. Потім ОСОБА_6 повідомив потерпілому, що він їде купляти собі автомобіль. Обвинувачений зняв з карткового рахунку ОСОБА_8 гроші в сумі 50 000 грн. і вони разом поїхали за автомобілем. ОСОБА_6 придбав автомобіль, за який вони розрахувались, перевівши гроші з карткового рахунку ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 завіз ОСОБА_8 додому, а сам поїхав до кафе, де його чекав ОСОБА_7 та показав йому придбаний автомобіль і поїхав у власних справах. Вважає, що ОСОБА_7 обмовив його так, як потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння та образився на те, що ОСОБА_6 їздив у власних справах.

Але винність обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона працює адміністратором в готелі «Центральний». У них в готелі проживав потерпілий. В той день, до готелю прийшов обвинувачений, він був одягнений у військову форму. Обвинувачений зайшов до ОСОБА_7 і вони пішли, ОСОБА_10 подумала, що ОСОБА_6 також військовий, як і потерпілий. Приблизно через три години до готелю приїхало таксі, з якого вийшов ОСОБА_7 та зайшов до приміщення готелю, на питання чому він повернувся, ОСОБА_7 відповів, що він був біля банкомату і зняв зі своєї кратки гроші 10 000 грн. для себе і 10 000 грн. грошей, які прийшли обвинуваченому. Також повідомив, що до них підійшла дівчина з дитиною, яка була знайомою ОСОБА_6 і вони всі разом пішли до піцерії. Потім ОСОБА_6 та дівчина пішли і ОСОБА_7 їх не дочекався. ОСОБА_10 сказала потерпілому, щоб він негайно перевірив стан банківського рахунку. Він зайшов до додатку Приват 24 і виявив, що з його рахунку зникли гроші в сумі приблизно 81 000 грн. і що ці гроші були переведені дівчині, знайомій ОСОБА_6 . Вони одразу викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що на той час вона приїхала з м. Миколаєва до м. Вознесенська і вони з сестрою в центрі міста зустріли ОСОБА_6 , який є їх знайомим. Він їм розповів, що він військовий, потім вони зайшли до знайомого ОСОБА_6 там він взяв військову форму і всі разом пішли до будинку матері ОСОБА_8 . ОСОБА_6 весь день був у них в гостях. На слідуючий день ОСОБА_8 та ОСОБА_6 знову пішли до центру міста. ОСОБА_8 була разом зі своєю малолітньою дитиною. Вони розійшлись у власних справах, а потім зустрілись біля банкоматів ПриватБанку. ОСОБА_6 був з якимось чоловіком, це був потерпілий, і ОСОБА_6 сказав, що це його побратим. Потерпілий в банкоматі зняв гроші в сумі 10 000 грн. і віддав їх ОСОБА_6 . Після цього вони пішли у кафе. ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_8 розповідав потерпілому, що він є військовослужбовцем, зараз лежить у поліклініці і там знаходяться його мобільний телефон та картка, казав, що йому повинні прийти бойові виплати і командир повинен перекинути ці гроші на карту, але так як у ОСОБА_6 з собою не було ні картки ні телефону, то гроші повинні прийти на карту потерпілого. Потім ОСОБА_6 сказав, що гроші вже у потерпілого на картці. Вони спитали номер картки ОСОБА_8 і потерпілий перекинув їй на рахунок гроші 70 чи 80 тисяч. Тоді ОСОБА_6 почав говорити, що йому терміново необхідно придбати автомобіль. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поїхали разом дивитись автомобіль і ОСОБА_6 придбав автомобіль ВАЗ за 30 000 грн., гроші продавцю перевела ОСОБА_8 зі своєї картки. Після чого ОСОБА_6 відвіз її додому та повідомив, що зараз він поїде забере в піцерії дитячий візок, який вони там залишали. ОСОБА_6 поїхав та більше не повертався. Ввечері до неї приїхали працівники поліції і вона залишки коштів перерахувала назад на рахунок потерпілого.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він знає ОСОБА_6 тривалий час. В той день він зустрівся з ОСОБА_8 і потім вони підійшли до ОСОБА_6 , разом з яким був військовий. ОСОБА_6 запропонував всім піти в піцерію, де придбав піцу. Потім ОСОБА_6 сказав, що йому терміново потрібно їхати придбати автомобіль і поїхав разом з ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 і військовий залишились чекати. Через деякий час військовий почав казати, що ОСОБА_6 його надурив та вкрав в нього гроші, розповів, що ОСОБА_6 казав, що зателефонує своєму командирові, щоб той перевів бойові гроші ОСОБА_6 на банківську картку потерпілого. Потерпілий зазначив, що повірив йому і перекинув гроші зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_8 . ОСОБА_12 казав потерпілому, що ОСОБА_6 нормальний хлопець і повернеться, але ОСОБА_6 так і не повернувся.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є знайомою ОСОБА_6 . В той день, вона гуляла зі своїми дітьми і зустріла обвинуваченого біля кафе «Смак». Разом з ним були дівчина на ім`я Віка з дитиною, молодий хлопець та чоловік-військовий приблизно 40 років. ОСОБА_6 був одягнений у військову форму і коли ОСОБА_9 спитала чи він служить, обвинувачений відповів, що повертається на військову службу. Потім він спитав ОСОБА_9 чи є в неї банківська карта, так як товариш повинен йому перерахувати борг. ОСОБА_9 відповіла, що картки в неї не має. Тоді дівчина на ім`я Віка сказала, що в неї є банківська картка і ОСОБА_6 чи військовий (хто саме вона не бачила), перевели Вікі на картку гроші. Потім вони всі разом пішли в кафе. ОСОБА_6 вийшов на вулицю. ОСОБА_9 вважала, що він пішов просто зателефонувати, але він тривалий час не повертався. Військовий питав, де ОСОБА_6 , на що молодий хлопець, який також був з ними, відповідав, що ОСОБА_6 скоро приїде. Потім вони телефонували обвинуваченому і після розмови, військовий сказав, що ОСОБА_6 поїхав за автомобілем і скоро повернеться. ОСОБА_9 ще трохи побула в кафе, а потім пішла у власник справах.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він знає ОСОБА_6 приблизно 3 роки. ОСОБА_13 продавав свій автомобіль ВАЗ 2101. Йому зателефонував ОСОБА_6 та спитав, чи він ще продає автомобіль, після ствердної відповіді, ОСОБА_6 приблизно о 15:00-16:00 год. приїхав до нього. З ОСОБА_6 була дівчина з малою дитиною. ОСОБА_6 був одягнений у військову форму. Він подивився автомобіль, проїхав на ньому і сказав дівчині: «Перекинь йому гроші, мені машина підходить». Дівчина перевела на рахунок ОСОБА_13 гроші в сумі 28 000 грн., а 2000 грн. ОСОБА_6 передав ОСОБА_13 готівкою. Після розрахунку вони поїхали.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2023 року, ОСОБА_7 повідомив про те, що 22.04.2023 року, невстановлена особа заволоділа його грошовими коштами шляхом переведення з карткового рахунку № НОМЕР_1 на інший картковий рахунок, а.с.77.

Згідно виписки з карткового рахунку № НОМЕР_1 , який надав потерпілий ОСОБА_7 , 22.04.2023 року в банкоматі відділення банку в АДРЕСА_3 , о 14:10 год. з даного карткового рахунку, були зняті гроші в сумі 10000 грн., після чого баланс на картці склав 97 860 грн. 70 коп. О 14:16 також в даному банкоматі з карткового рахунку № НОМЕР_1 були зняті гроші в сумі 10000 грн. 22.04.2023 року о 14:27 з даного карткового рахунку були переведені кошти через додаток Приват 24 в сумі 80 050, одержувач ОСОБА_8 . Також, 22.04.2023 о 19:27 на картку № НОМЕР_1 були перераховані кошти в сумі 37100 грн., відправник ОСОБА_8 , а.с.90, 91- 92.

Згідно протоколу огляду предмету від 28.07.2023 року, слідчим був оглянутий диск на якому містяться виписки по карті та фото, вилучені в АТ КБ «ПриватБанк», згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 03.07.2023 року про надання тимчасового доступу до документів, які становлять банківську таємницю та перебувають у володіння АТ КБ «ПриватБанк», по картковому рахунку № НОМЕР_1 , під час огляду встановлено, що з банківської картки потерпілого було здійснено зняття грошових коштів сумою 10000 грн. з банкомату, який розташований в АДРЕСА_3 . Зняття грошових коштів здійснювала особа чоловічої статі. Також під час огляду встановлено, що з банківської картки потерпілого був здійснений грошовий переказ 22.04.2023 о 14:27:38 через додаток ІНФОРМАЦІЯ_2 , одержувачу ОСОБА_8 , сума переказу 80 050 грн. Після чого ОСОБА_8 було перераховано потерпілому грошові кошти в сумі 37 050 грн. Даний диск був переглянутий в судовому засіданні, а.с.103-105, 108-117

Згідно виписки з карткового рахунку № НОМЕР_3 , який надала ОСОБА_8 , 22.04.2023 року о 14:27 на картковий рахунок ОСОБА_8 був здійснений переказ з картки ІНФОРМАЦІЯ_3 через додаток ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошових коштів в сумі 80 000 грн., відправник ОСОБА_7 . Після чого о 14:29 з карткового рахунку ОСОБА_8 була знята готівка в банкоматі відділення банку АДРЕСА_4 , в сумі 10000 грн. Також 22.04.2023 року о 15:17, з карткового рахунку ОСОБА_8 були переведені кошти в сумі 29145 грн. О 19:27 цього ж дня з карткового рахунку № НОМЕР_3 був здійснений переказ на картку ІНФОРМАЦІЯ_3 через додаток ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 37100, одержувач ОСОБА_7 , а.с.95-96,97.

Згідно протоколу огляду місця події від 24.04.2023 року з таблицею зображень, та заяви ОСОБА_6 від 23.04.2023 року, ОСОБА_6 добровільно видав працівника поліції автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який він придбав за 30 000 грн. 29.04.2023 року та ключі від даного автомобіля. Автомобіль та ключі були вилучені працівниками поліції та визнані речовими доказами за даним кримінальним провадженням, а.с.79, 80-86.

Аналізуючи викладене, досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними.

Суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_7 перерахував обвинуваченому гроші в сумі 80 000 грн. в рахунок боргу за придбаний ним автомобіль ВАЗ 21099.

Так, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка є адміністратором в готелі «Центральний», де проживав потерпілий підтвердила, що вона бачила, як до готелю прийшов обвинувачений, він був одягнений у військову форму. Обвинувачений пішов десь з ОСОБА_7 .. Приблизно через три години ОСОБА_7 повернувся, ОСОБА_7 та розповів, що він був біля банкомату і зняв зі своєї кратки гроші 10 000 грн. для себе і 10 000 грн., які прийшли обвинуваченому. Також повідомив, що вони відпочивали з дівчиною з дитиною, а потім ОСОБА_6 та дівчина пішли. ОСОБА_10 сказала потерпілому, щоб він негайно перевірив стан банківського рахунку. Він зайшов до додатку Приват 24 і виявив, що з його рахунку зникли гроші в сумі приблизно 81 000 грн. і що ці гроші були переведені дівчині, знайомій ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 стверджувала, що на передодні вона зустріли ОСОБА_6 , який їй розповів, що він є військовим. Коли на слідуючий день ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зустрілись біля банкоматів ПриватБанку. ОСОБА_6 був з потерпілий, і ОСОБА_6 сказав, що це його побратим. Потерпілий в банкоматі зняв гроші в сумі 10 000 грн. і віддав їх ОСОБА_6 . Після цього вони пішли у кафе. ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_8 розповідав потерпілому, що він є військовослужбовцем, зараз лежить і поліклініці і там знаходяться його мобільний телефон та картка, казав, що йому повинні прийти бойові виплати і командир повинен перекинути ці гроші на карту, але так як у ОСОБА_6 з собою не було ні картки ні телефону, то гроші повинні прийти на карту потерпілого. Потім ОСОБА_6 сказав, що гроші вже у потерпілого на картці. Вони спитали номер картки ОСОБА_8 і потерпілий перекинув їй на рахунок гроші 70 чи 80 тисяч. Тоді ОСОБА_6 почав говорити, що йому терміново необхідно придбати автомобіль. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поїхали разом та ОСОБА_6 придбав автомобіль ВАЗ за 30 000 грн., гроші продавцю перевела ОСОБА_8 . Ввечері до ОСОБА_8 приїхали працівники поліції і вона залишки коштів перерахувала назад на рахунок потерпілого.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що в той день з ОСОБА_8 вони зустріли ОСОБА_6 , разом з яким був військовий. ОСОБА_6 запропонував всім піти в піцерію. Потім ОСОБА_6 сказав, що йому терміново потрібно їхати придати автомобіль і поїхав разом з ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 і військовий залишились чекати. Через деякий час військовий почав казати, що ОСОБА_6 його надурив та вкрав в нього гроші, розповів, що ОСОБА_6 казав, що зателефонує своєму командирові, щоб той перевів бойові гроші ОСОБА_6 на банківську картку потерпілого. Потерпілий зазначив, що повірив йому і перекинув гроші зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_9 пояснювала, що в той день, вона зустріла обвинуваченого. Разом з ним були дівчина на ім`я Віка з дитиною, молодий хлопець та чоловік-військовий приблизно 40 років. ОСОБА_6 був одягнений у військову форму і коли ОСОБА_9 спитала чи він служить, обвинувачений відповів, що повертається на військову службу. Потім він спитав ОСОБА_9 чи є в неї банківська карта, так як товариш повинен йому перерахувати борг. ОСОБА_9 відповіла, що картки в неї не має. Тоді дівчина на ім`я Віка сказала, що в неї є банківська картка і ОСОБА_6 чи військовий (хто саме вона не бачила), перевели Вікі на картку гроші.

Отже, пояснення ОСОБА_6 повністю спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які є логічними послідовними та узгоджуються між собою.

Також, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні обвинувачений не зміг правильно назвати йм`я потерпілого, що спростовує факт їх тривалого знайомства, а також ОСОБА_6 зазначив, що потерпілий відігнав автомобіль, який для нього придбав обвинувачений додому в Херсонську область, тоді як потерпілий ОСОБА_7 проживав в м.Вишківці Немировського району Вінницької області.

Факт того, що 22.04.2023 о 14:16 з карткового рахунку ОСОБА_7 . ОСОБА_6 були зняті гроші в сумі 10 000 грн., підтверджується випискою з карткового рахунку № НОМЕР_1 , який надав потерпілий ОСОБА_7 , та протоколом огляду предмету від 28.07.2023 року, згідно якого слідчим був оглянутий диск на якому містяться виписки по карті та фото, вилучені в АТ КБ «ПриватБанк», згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 03.07.2023 року про надання тимчасового доступу до документів, які становлять банківську таємницю та перебувають у володіння АТ КБ «ПриватБанк», по картковому рахунку № НОМЕР_1 .

Факт того, що 22.04.2023 року о 14:27 год . з карткового рахунку ОСОБА_7 були перераховані гроші в сумі 80 000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_8 , підтверджується випискою з карткового рахунку № НОМЕР_1 , який надав потерпілий ОСОБА_7 , випискою з карткового рахунку № НОМЕР_3 , який надала ОСОБА_8

Поясненнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та випискою з карткового рахунку № НОМЕР_3 , який надала ОСОБА_8 , підтверджується той факт, що за гроші, які були переведені з карткового рахунку ОСОБА_7 на картковий рахунок ОСОБА_8 , обвинуваченим був придбаний автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який він згідно протоколу огляду місця події від 24.04.2023 року з таблицею зображень, добровільно видав працівника поліції.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доведене в повному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) , вчиненому повторно, належить кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення , а саме те, що це є нетяжкий злочин, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, те, що він посередньо характеризується, на обліку лікарів нарколога психіатра не перебуває, судимий за скоєння тяжких злочинів проти власності, звідси суд вважає, що ОСОБА_6 повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.190 КК України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд також враховує вимоги ч. 2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України,за правилами,передбаченими в частинах першій-третій цієї статті,призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено,що засуджений винен ще й в іншому злочині,вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст..72 КК України.

Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст..71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду 02.03.2023 року був визнаний винним в скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України, звільненого від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 роки. 20.09.2023 вироком Миколаївського апеляційного суду даний вирок скасований в частині призначення покарання та ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. В іншій частині вирок залишений без змін. Також, ОСОБА_6 , згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2023, визнаний винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, після ухвалення вироку Вознесенського міськрайонного суду від 20.03.2023 та до ухвалення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2023.

Суд, звертає увагу, що згідно висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, висловлений у постанові від 01червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), згідно з яким при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів(ст..70 КК) чи за сукупністю вироків ( ст..71 КК) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст..71 КК України , оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вироку в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.

Отже, в даному випадку необхідно призначити покарання спочатку за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироком, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст.70, ст..72 КК ), так і призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК України).

Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2023, ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.03.2023, який скасований 20.09.2023 вироком Миколаївського апеляційного суду в частині призначення покарання та ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 29 травня 2024 року. Зарахувати в строк відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_6 строк тримання його під вартою та строк відбуття ним покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду від 13.07.2023, з 18.11.2022 по 02.01.2023 та з 05.07.2023 до 29.05.2024.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 26.04.2023, на автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , комплект ключів від даного автомобіля в кількості трьох екземплярів, свідоцтво на реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 , які належить на праві приватної власності ОСОБА_14 , скасувати.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області та свідоцтво на реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ключі від даного автомобіля, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, повернути ОСОБА_14 , як власнику.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення, а засудженим ОСОБА_6 протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: