Справа № 449/217/24
Перемишлянський районний суд Львівської області
УХВАЛА

19.02.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

з участю cекретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчої: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання начальника СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області - ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської місцевої прокуратури Львівської області,

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області - ОСОБА_7 , звернувся до суду із клопотанням погодженим з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 впродовж січня - лютого 2024 року умисно систематично скоював щодо своєї співмешканки ОСОБА_8 та свого малолітнього сина ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) психологічне (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою), економічне (умисне позбавлення їжі) та фізичне (завдання побоїв) домашнє насильство. Внаслідок дій ОСОБА_5 у ОСОБА_8 і малолітнього ОСОБА_9 виникли психологічні страждання і емоційна залежність (підвищена тривожність та підвищена реакція до шумових збудників, скарги на шум у вухах, занижена самооцінка, страх перед майбутнім) та значне зниження рівня життя (часта втома, тремор рух, відсутність апетиту, порушення сну та відпочинку, переживання за майбутнє, занижена самооцінка, зниження працездатності та погана концентрація уваги). Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 18 год. 8 січня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання АДРЕСА_1 , скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_8 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою). Попри це, приблизно о 12 год. 9 січня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, незважаючи на присутність свого малолітнього сина ОСОБА_9 , скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_8 (нецензурна лайка та погрози фізичною розправою). За скоєння даних дій постановою Золочівського районного суду Львівської області від 29 січня 2024 року (справа №445/197/24) ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн.) (набрала законної сили 9 лютого 2024 року). Попри це, приблизно о 17 год. 8 лютого 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, у присутності малолітньої доньки ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), скоїв психологічне домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_8 і свого малолітнього сина ОСОБА_9 (нецензурна лайка, словесні образи, сварки та погрози фізичною розправою) та фізичне (заподіяння побоїв) й економічне (умисне позбавлення їжі) домашнє насильство щодо свого малолітнього сина ОСОБА_9 . На підставі вищевикладеного, 16 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнає частково. Застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 необхідне для наступних цілей: запобігання незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 та малолітніх свідків; запобігання спробам ОСОБА_5 скоїти інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 має судимості за 4 вироками Золочівського районного суду Львівської області за скоєння 6 епізодів домашнього насильства проти ОСОБА_8 впродовж серпня 2018 року-лютого 2020 року. Окрім того, ОСОБА_5 неодноразово, дев`ятикратно, скоював адміністративні правопорушення у формі домашнього насильства щодо ОСОБА_11 впродовж вересня 2012 року-березня 2021 року. Вважає, що існує високий рівень загрози повторення аналогічної протиправної поведінки ОСОБА_5 щодо своєї співмешканки ОСОБА_8 .

Прокурор та слідча у судовому засіданні клопотання підтримали з наведених в клопотанні обставин та просили його задоволити.підтримав заявлене клопотання і просив суд його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_12 і його захисник проти задоволення клопотання заперечили.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчої, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 впродовж січня - лютого 2024 року умисно систематично скоював щодо своєї співмешканки ОСОБА_8 та свого малолітнього сина ОСОБА_9 психологічне, економічне та фізичне домашнє насильство.

На підставі вищевикладеного, 16 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Відповідно до листа Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області №93-94 від 15 лютого 2024 року, у ОСОБА_8 і малолітнього ОСОБА_9 , внаслідок дій ОСОБА_5 виникли психологічні страждання і емоційна залежність (підвищена тривожність та підвищена реакція до шумових збудників, скарги на шум у вухах, занижена самооцінка, страх перед майбутнім) та значне зниження рівня життя (часта втома, тремор рух, відсутність апетиту, порушення сну та відпочинку, переживання за майбутнє, занижена самооцінка, зниження працездатності та погана концентрація уваги).

Суд враховує, що ОСОБА_5 має судимості за 4 вироками Золочівського районного суду Львівської області за скоєння 6 епізодів домашнього насильства проти ОСОБА_8 впродовж серпня 2018 року -лютого 2020 року та неодноразово, скоював адміністративні правопорушення у формі домашнього насильства щодо ОСОБА_11 впродовж вересня 2012 року - березня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя,суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст.177-178 КПК України, стосовно доцільності більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого, аніж тримання під вартою, вважаю що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілу, з метою перешкодити встановленню істини по справі, може ухилятися від слідства та суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім цього тримання під вартою у даному випадку буде ефективним та достатнім запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людиниі основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суддом не встановлено та стороною захисту не доведено.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, судом встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого слід обчислювати з моменту проголошення ухвали, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, суд вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 28.04.2023 року включно.

Із урахуванням обставин по справі та особи підозрюваного, розміру заподіяної шкоди, сума застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначена у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задоволити частково.

Обрати відносно підозрюваного: ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 17 квітня включно.

Взяти під варту ОСОБА_5 в залі суду.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1. Прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2. Не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду;

3. Повідомляти суд про зміну місця проживання

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1