Справа № 953/471/24
н/п 1-кс/953/4600/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002625 від 08.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року до Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002625 від 08.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучено в ході проведеного обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002625 від 08.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_4 про те, що знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи вчинили відносно неї шахрайські дії шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, чим було завдано збитків на 20000 грн.

В ході досудового розслідування допитана потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 06 грудня 2023 року вона перебувала вдома у своїх батьків, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . О 15 годині 14 хвилин на її мобільний телефон «Айфон 14 Про» (IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) з номером телефону НОМЕР_3 та на її електронну скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийшло сповіщення від «UKRSIB online» про те, що в її банківський акаунт хтось хоче увійти. ОСОБА_4 не звернула на це увагу, оскільки вказане сповіщення мало інформаційний характер, а також в цей час вона розмовляла по телефону. Далі, о 15 годині 15 хвилини, в її мобільному додатку «Укрсибонлайн» здійснилася транзакція на суму 20000 гривень з її накопичувального рахунку № НОМЕР_4 , на її особистий рахунок банківської карти № НОМЕР_5 , на що остання також не звернула увагу та вказану суму (20200 гривень) перевела назад на свій накопичувальний рахунок. Після чого, о 15 годині 53 хвилини аналогічна транзакція з її накопичувального рахунку повторилась знову на її особистий рахунок, та після чого, о 15 годині 54 хвилини з карти ОСОБА_4 було списано 20200 (двадцять тисяч двісті гривень). ОСОБА_4 зазначає, що до цієї ситуації на її телефон неодноразово дзвонили з різними акційними пропозиціями та звертались до неї за ім`ям, раніше не відомі їй люди з невідомих номерів. Також, вона зазначила, що дуже часто замовляла в інтернеті різноманітні товари і заповнювала дані своєї картки, та ще до даних шахрайських дій, вона довго переписувалась в ОЛХ з продажу свого мобільного, де в ході переписки ОСОБА_4 перейшла по посиланню, яке надіслав потенційний покупець, де вона також вводила дані своєї картки для нібито переказу потенційним покупцем їй грошей за телефон, однак ніякі кошти їй після того не надійшли та вона заблокувала шахрая на ОЛХ.

Під час проведення досудового розслідування, зокрема тимчасових доступів до речей та документів, встановлено, що до вказаної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , ID картка НОМЕР_7 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який безпосередньо здійснює розсилку фішингових посилань.

Згідно з рухом коштів, наданих АТ КБ «Приват Банк» та випискою по рахунку ОСОБА_4 з АТ «Укрсиббанк» встановлено, що грошові кошти з картки АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_4 були перераховані на картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_8 , яка належить громадянці України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_9 , яка згідно з інформацією ВРАЦС, а саме відповідно до актових записів про народження з Відділу реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області є бабусею ОСОБА_5 . В подальшому, грошові кошти були конвертовані в криптовалюту на біржі Binance.

20.06.2024 слідчим СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- мобільний телефон марки Iphone 15 Pro max imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 , з мобільним номером НОМЕР_12 , запакований до експертного пакету №1051204, з підписами слідчого та понятих;

- мобільний телефон Redmi Note 7 синього кольору, запакований до експертного пакету №1051205, з підписами слідчого та понятих;

- мобільний телефон INOI (кнопковий) imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 , запакований до експертного пакету №1051205, з підписами слідчого та понятих;

- сім картка мобільного оператора Life № НОМЕР_15 , мобільний номер НОМЕР_16 , запакований до експертного пакету №1051205, з підписами слідчого та понятих;

- ноутбук Lenovo TP00018A TYPE 4291-37G s/n R9- НОМЕР_17 ID:429137G, imei: НОМЕР_18 (з зарядним пристроєм), запакований до експертного пакету WAR1648355;

- сім картки мобільного оператора Vodafone в кількості 7 штук: № НОМЕР_19 ; № НОМЕР_20 ; № НОМЕР_21 ; № НОМЕР_22 ; № НОМЕР_23 ; № НОМЕР_24 ; № НОМЕР_25 , запаковані до експертного пакету №1051205, з підписами слідчого та понятих;

- сім картка мобільного оператора Life з номером НОМЕР_26 , запакований до експертного пакету №1051205, з підписами слідчого та понятих.

Під час проведення обшуку ОСОБА_5 повідомив, що вказані речі на праві власності належать йому.

Предмети, вилучені за результатом проведення вказаного обшуку відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть містити відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених речей.

Прокурор зазначає, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю його збереження, оскільки незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема призвести до приховування, пошкодження, зникнення, втрати або знищення речових доказів.

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. На офіційну електронну пошту суду направив заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечень немає.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002625 від 08.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

13 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

20 червня 2024 року в період часу з 15:15 до 17:30 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2024, в присутності понятих проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

Даних щодо визначення вказаного вилученого майна речовим доказом на час розгляду клопотання немає, однак слідчою суддею встановлено, що існує сукупність розумних підозр вважати, що вилучені речі можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002625 від 08.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення кримінального процесуального закону зобов`язує слідчого суддю встановити наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, лише під час розгляду клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з цим, в межах розгляду даного клопотання підставою арешту майна прокурор зазначає саме збереження речових доказів.

З огляду на зазначене, вилучене майно під час обшуку, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002625 від 08.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 20.06.2024 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме на:

- мобільний телефон марки Iphone 15 Pro max imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 , з мобільним номером НОМЕР_12 ;

- мобільний телефон Redmi Note 7 синього кольору;

- мобільний телефон INOI (кнопковий) imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 ;

- сім картку мобільного оператора Life № НОМЕР_15 , мобільний номер НОМЕР_16 ;

- ноутбук Lenovo TP00018A TYPE 4291-37G s/n R9- НОМЕР_17 ID: НОМЕР_27 G, imei: НОМЕР_18 (з зарядним пристроєм);

- сім картки мобільного оператора Vodafone в кількості 7 штук: № НОМЕР_19 ; № НОМЕР_20 ; № НОМЕР_21 ; № НОМЕР_22 ; № НОМЕР_23 ; № НОМЕР_24 ; № НОМЕР_25 ;

- сім картку мобільного оператора Life з номером НОМЕР_26 .

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1