Справа № 462/6195/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/308/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000124 від 02 лютого 2022 рокупро обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Залізничного районного суду м.Львова від 08 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України та ч.2 ст.307 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з дня затримання, 28 червня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 6 453 (шість тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні.

Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок продажу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішив вчинити кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів та збут наркотичних засобів у невстановлений органом досудового розслідування час, невстановленому місці та спосіб, але не пізніше 12 год. 36 хв. 12 червня 2023 року, незаконно отримав (придбав) та зберігав з метою подальшого збуту один паперовий згорток білого кольору, в якому містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» масою 0, 0488 грама.

У подальшому, 12.06.2023, близько 12:36 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне збагачення, шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, незаконно зберігав та збув ОСОБА_9 один паперовий згорток білого кольору, з наркотичним засобом, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,0488 грама, за який отримав грошові кошти в сумі 500 гривень, які в подальшому використав на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.307 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок продажу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішив вчинити кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів та збут наркотичних засобів у невстановлений органом досудового розслідування час, невстановленому місці та спосіб, але не пізніше 12 год. 43 хв. 28 червня 2023 року, незаконно отримав (придбав) та зберігав з метою подальшого збуту один паперовий згорток білого кольору, в якому містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» масою 0,1319 грама.

У подальшому, 28.06.2023 близько 12.43 год., ОСОБА_6 перебуваючи по АДРЕСА_3 , всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне збагачення, шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, повторно, незаконно зберігав та збув ОСОБА_9 один паперовий згорток білого кольору, з наркотичним засобом, обіг якого обмежено «метадон», масою 0, 1319 грама, за що отримав грошові кошти в сумі 500 гривень, які подальшому використав на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Залізничного районного суду м.Львова від 08 травня 2023 року змінити, застосувати до ОСОБА_6 ст. 69 КК України та ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання та встановивши йому іспитовий термін від одного до трьох років.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Зазначає, що при призначенні покарання судом належним чином не було враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, дав викривальні покази на особу, яка схилила його до вчинення інкримінованого діяння. А характер вказаних діянь не свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_6 .

Звертає увагу, що ОСОБА_6 має на утриманні матір похилого віку, яка потребує піклування та стороннього догляду, вказує, що ОСОБА_6 є у неї одною дитиною, інших родичів, які б у разі потреби надавали необхідну допомогу у неї немає.

Зазначає, що обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого які апеляційні вимоги підтримали та позицію прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень передбачених ч.1,2 ст. 307КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував доводи захисника про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Внаслідок цього суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за вчиненні ним кримінальні правопорушення покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією ч.1 ст. 307 КК України та ч.2 ст. 307 КК України.

Необхідною умовою для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті є наявність кількох обставин, з урахуванням особи винного, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, хоча і усвідомив суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, у вчиненому розкаявся, однак, є повнолітньою особою працездатного віку, який в силу цих обставин міг та мав передбачити наслідки своїх дій.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в даній ситуації, враховуючи особу ОСОБА_6 , не можна вважати, що існують обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому суд першої інстанції, який врахував наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують, особу винного, прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах, визначених в санкціях статей, за якими його було визнано винним.

Таким чином апеляційні доводи захисника не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 08 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення., а особою, яка утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4