Справа № 646/1140/24
№ провадження 1-кп/646/513/2024
В И Р О К

іменем України

05.02.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498 від 24.11.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Юнокомунарівська Донецької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, судимого 21.01.2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.296, ч. 1 ст. 125 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років обмеження волі, 16.11.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, 17.02.2022 року ухвалою Харківського апеляційного суду вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року змінено, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі; 08.11.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Громадянин України ОСОБА_3 , відбуваючи покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)», розташованої по вул. Лелюківська, 1 у м. Харкові, 20.11.2023 року в період часу з 07 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, перебуваючи в публічно-доступному місці - на території швейної дільниці промислової зони, під час виконання щоденних робіт, в присутності засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , заперечував збройну агресію РФ на території України, підтримав у висловлюваннях РФ у вторгненні на територію України, висловлював думки, що Україна повинна бути територією РФ, підтримував тимчасову окупацію частин території України, підтримував РФ, підтримував рішення РФ щодо окупації деяких територій України, висловлював сподівання, що РФ анексує і іншу територію України та бажання жити в РФ, підкорятись її законам.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора.

В обвинувальному акту міститься клопотання прокурора про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені обставини та надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 про визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана 24.01.2024 року в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З огляду на позицію обвинуваченого, захисника та прокурора, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України та публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, судимий 21.01.2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років обмеження волі, 16.11.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, 17.02.2022 року ухвалою Харківського апеляційного суду вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року змінено, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі; 08.11.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо при призначенні йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги.

При цьому суд враховує, що попередній вирок Київського районного суду м. Полтави від 08.11.2023 року набрав законної сили та відповідно до вимог ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно вказаного судового рішення, ОСОБА_3 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців; строк покарання рахувати з 31.12.2020 року; зараховано в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 16.11.2017 року по 25.07.2019 року.

Таким чином, в силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання суд повністю приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 08.11.2023 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців 16 днів.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 необхідно рахувати з 05.02.2024 року.

Покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, необхідно виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69, 370, 373, 374, 381, 382КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 12 (дванадцять) років.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 08.11.2023 року та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців 16 (шістнадцять) днів з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 12 (дванадцять) років.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з 05.02.2024 року.

Вирок в частині призначеного ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги - виконувати самостійно.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя