Справа № 484/5754/23
Провадження № 1-кп/484/107/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетребівка, Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, одружений, має двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

У С Т А Н О В И В :

31.07.2023 року о 12.00 год. за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 приїхав його знайомий, особа матеріали відносно якої виділено в інше провадження, та запропонував поїхати до м. Первомайська Миколаївської області з метою вчинення злочину, а саме незаконного заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом під приводом продажу неіснуючої партії свіжих огірків власниці магазину «Арктика» ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 погодився на вказану пропозицію, тим самим вступивши з особою матеріали відносно якого виділено в інше провадження у злочинну змову, при цьому достовірно розуміючи, що зобов`язання щодо поставки та передачі огірків покупцеві виконувати не буде.

31.07.2023 року, близько 18:30 год. ОСОБА_5 разом з особою матеріали відносно якої виділено в інше провадження на автомобілі марки «Lexus ES350» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням останнього прибули з с. Германівка, Обухівського району, Київської області до м. Первомайськ Миколаївської області.

По дорозі особа матеріали відносно якої виділено в інше провадження попросив ОСОБА_5 вимкнути мобільний телефон. Після чого роз`яснив ОСОБА_5 про те, що плануючи заволодіти чужими грошовими коштами шахрайським шляхом, підшукав приватну особу підприємця ОСОБА_4 , грошовими коштами якої вирішив заволодіти, запропонувавши останній придбати у нього 22 т свіжих огірків по ціні 8 грн. за 1 кг на загальну суму 212000 грн.

Також особа матеріали відносно якої виділено в інше провадження розподілив обов`язки, які вони повинні були виконувати під час вчинення злочину. Так, ОСОБА_5 під виглядом представника постачальника огірків повинен був прибути до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 та отримати грошові кошти, які для нього залишить ОСОБА_4 за оплату неіснуючого товару.

Особа матеріали відносно якої виділено в інше провадження, у свою чергу, повинен був очікувати в автомобілі для того, щоб після вчинення злочину забезпечити швидке зникнення з місця події.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру виконувати зобов`язання щодо продажу неіснуючих огірків, ОСОБА_5 , дотримуючись завчасно обумовленого плану дій, 31.07.2023 о 18.46 год. зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , де у продавця на касі шляхом обману забрав грошові кошти в сумі 212000 грн., залишені ОСОБА_4 , після чого з місця події зник, спричинивши тим самим потерпілій матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті чинній на час вчинення злочину), а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке завдало значної шкоди потерпілому.

Потерпіла заявила до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 212000 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті чинній на час вчинення злочину), підтверджується показаннями потерпілої, свідків та об`єктивними письмовими доказами.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 31.07.2023 року йому зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_6 (« ОСОБА_7 »), прізвище якого він не знає, познайомився з ним раніше в барі в районі Оболонь м. Киева, і запропонував прокататися до м. Первомайськ Миколаївської області разом з ним на його автомобілі. ОСОБА_5 погодився. По дорозі ОСОБА_6 сказав що у м. Первомайські треба в магазині забрати гроші за огірки. Близько 14 години вони прибули до м. Первомайська. ОСОБА_6 сказав, що в автомобілі щось трапилось з колесом, та попросив ОСОБА_5 поїхати на таксі до магазину ОСОБА_8 , та забрати гроші за огірки. ОСОБА_6 висадив ОСОБА_5 біля магазину АТБ, що розташований біля автовокзалу у м. Первомайську. Так як мобільний телефон ОСОБА_5 був вимкнений, ОСОБА_6 дав йому інший мобільний телефон, для підтримання зв`язку. ОСОБА_5 звернувся до водія автомобіля таксі, що стояв біля вокзалу та попросив відвезти його до магазину ОСОБА_8 та назад до автовокзалу. На автомобілі таксі ОСОБА_5 поїхав до магазину ОСОБА_8 , попросив водія таксі зачекати його, зайшов до магазину, отримав пакет з грошима, розписався в журналі за їх отримання, повернувся на таксі до автовокзалу, розрахувався за таксі, сів до автомобіля ОСОБА_6 та віддав йому пакунок з грошима. ОСОБА_6 дістав з гаманця три тисячі гривень та заплатив їх ОСОБА_5 . Після цього вони поїхали до АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 висадив ОСОБА_5 біля дому.

ОСОБА_5 стверджує, що не вступав у злочинну змову щодо заволодіння грошовими коштами потерпілої, а лише за проханням ОСОБА_6 забрав пакунок з грошима у магазині ОСОБА_8 та передав їх ОСОБА_6 . Йому не було відомо про те, що це за гроші, ОСОБА_6 повідомив йому що це гроші для чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , які він, ОСОБА_6 , має йому передати.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є підприємцем та здійснює торгівлю продуктовими товарами у магазині ОСОБА_8 , що розташований за адресою АДРЕСА_3 . Так як компанія займається переробкою овочів, було вирішено закупити огірки в Рівненській області. Постачальник запропонував вигідну пропозицію через соціальні мережі. Була домовленість, що автомобіль, під керуванням водія потерпілої завантажується в Рівненській області, після чого телефонує потерпілій і повідомляє, що можна розраховуватись. Після цього представник постачальника особисто отримує готівкові кошти у м. Первомайську.

Чоловік, з яким домовлялась потерпіла назвав себе ОСОБА_9 , повідомив, що він фермер з Рівненської області та запропонував придбати огірки за ціною 12 грн. за 1 кг на загальну суму 212000 грн.

Потерпіла підготувала пакунок з готівкою, залишила його в магазині та доручила найманим працівникам віддати гроші довіреній особі постачальника, після того як вона зателефонує, і поїхала у своїх справах близько 17 години 31.07.2023 року. За домовленістю представник постачальника мав приїхати за грошима близько 18 години

Водій зателефонував та повідомив, що машина майже повна, а тому можна віддавати гроші. Близько 18 години приїхав чоловік за грошима, і касир віддала йому пакунок з грошима. Чоловік поїхав з грошима, і через деякий короткий час зателефонував водій та повідомив, що на місці загрузки гроші не отримали та почали розвантажувати автомобіль.

Суд вважає доведеним той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_5 отримав 31.07.2023 о 18.46 год. у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , грошові кошти в сумі 212000 грн., залишені ОСОБА_4 як оплату за огірки, які водій вантажного автомобіля мав отримати у Рівненській області.

Це доведено поясненнями допитаних судом свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , найманих працівників потерпілої ОСОБА_4 , які передавали ОСОБА_5 пакунок з грошима та впізнали його.

Сам обвинувачений не заперечував, що дійсно отримав пакунок з грошима в магазині ОСОБА_8 , куди приїхав на таксі з автовокзала м. Первомайська.

Судом було допитано у якості свідка водія таксі ОСОБА_12 , який також підтвердив, що 31.07.2023 у другій половині дня возив обвинуваченого з автовокзалу до магазину ОСОБА_8 та назад до автовокзалу. Водій таксі також впізнав ОСОБА_5 , як особу, яку він возив в той день.

Об`єктивні обставини злочину підтверджуються наданими суду доказами, а саме:

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких вищевказані свідки впізнали саме ОСОБА_5 , як особу яка отримала пакунок з грошима в магазині ОСОБА_8 , та відповідно як особу, яка на таксі їздила до цього магазину з автовокзалу і назад;

протоколом огляду відеофайлів з камер спостереження встановлених у магазині ОСОБА_8 , і на яких можна впізнати обвинуваченого під час отримання пакунку з грошима;

протоколом огляду відеозаписів з камери відеоспостереження зовнішньої камери обміну валют, що розташований по АДРЕСА_3 , неподалік автовокзалу, на яких зафіксований рух автомобілів ОСОБА_13 та Шкода (таксі);

протоколом огляду відеозапису з зовнішньої камери спостереження магазину АТБ, який розташований по АДРЕСА_4 , також неподалік автовокзалу, на яких зафіксовано, як ОСОБА_5 виходить з автомобіля Лексус, переходить через дорогу до автовокзалу, і через деякий час проїжджає автомобіль Шкода (таксі), в напрямку до мостів через р. Піденний Буг та р. Синюха, а за ним проїжджає автомобіль Лексус.

Отже, об`єктивна сторона злочину, визначена у обвинувальному акті, повністю підтверджується поясненнями обвинуваченого, потерпілої, свідків та об`єктивними доказами, наданими суду прокурором.

Щодо пояснень ОСОБА_5 , про те, що йому було невідомо про те, що він не був обізнаний про шахрайські дії, які вчиняються відносно потерпілої, то такі показання суд сприймає критично, так як обвинувачений не міг надати переконливого пояснення мети спільної поїздки з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з Київської області до м. Первомайська Миколаївської області, та причини, по якій йому було доручено отримання великої суми готівкових коштів в магазині Арктика.

Суд вважає, що таким чином обвинувачений ОСОБА_5 намагався уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

Викладене, на переконання суду, в сукупності з іншими доказами по справі свідчить про доведеність вини підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину. Його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті, яка діяла на час вчинення злочину).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу підсудного, який має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, проте не має офіційного місця роботи та доходів.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що підсудному слід обрати покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 190 ч. 2 КК України.

Підстав для обрання будь яких запобіжних заходів суд не вбачає з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню в силу ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, як такий, що підтверджений матеріалами справи.

Слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 212000 грн. матеріальної шкоди, а в частині стягнення моральної шкоди, слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. а не 100000 грн., як того просить потерпіла, оскільки на переконання суду визначений потерпілою розмір відшкодування завищений та не відповідає реальному обсягу її моральних страждань.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді.

Крім того, суд вважає, що слід застосувати спеціальну конфіскацію, передбачену ст. 96-1 КК України, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, в тому числі при винесенні обвинувального вироку за ч. 2 ст. 190 КК України. Спеціальну конфіскацію слід застосувати до вилученого у обвинуваченого мобільного телефону марки Redmi 8a, IMEI НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 212000 (двісті дванадцять тисяч) грн. матеріальної шкоди завданої злочином та 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди, а всього стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 232000 (двісті тридцять дві тисячі) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.08.2023 року у справі № 484/4069/23, провадження № 1-кс/484/866/23, на мобільний телефон марки Redmi 8a, IMEI НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

Речові докази диски з відеозаписами зберігати у справі.

На підставі ст. 96-1 КК України конфіскувати в дохід держави належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки Redmi 8a, IMEI НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , який зберігається в камері зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївської області, відповідно до квитанції № 230 від 18.09.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: