Справа № 444/1935/24
Провадження № 1-кп/444/250/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засдання ОСОБА_2

номер кримінального провадження № 0000006 відомості про якевнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2024 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква Львівської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з середньою освітою, непрацюючого, не являється депутатом чи адвокатом, учасника АТО, паспорт № 004489406 виданий 24.01.2020 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ; раніше судимого - востаннє вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з виробуванням терміном на 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 03 січня 2024 року о 14 годині 30 хвилин, знаходячись на території дитячого майданчика, який розташований навпроти КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівської області по вул. Львівській 78 в м. Жовква Львівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану», який згідно Указу Президента України від 14 березня 2022року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, Указу Президента України від 12 серпня 2022 року №753/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України №2738-ІХ від 16.11.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України №2915-ІХ від 07.02.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України №3057-ІХ від 02.05.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України № 3275-ІХ від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України № 3429-ІХ від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб починаючи з 08.11.2023, з метою отримання доступу до майна, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , попросив в нього телефон та скориставшись відсутністю уваги стороніх осіб, та користуючись тим, що потерпілий нагнувся щоб прикурити сигарету, умисно, таємно викрав в останнього належний йому мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy А02» моделі «SM-A022G/DS» вартістю 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень, та пішов у невідомому напрямку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вище згадану суму, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 02.05.2024 року укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 повністю, беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Зазначив, що підтримує угоду про визнання винуватості, просить її затвердити.

Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, його сприяння органу досудового розслідування, наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), обтяжуючої обставини- рецидив злочинів, а тому, досягають згоди, що ОСОБА_3 має понести покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Печерського районного суду м.Києва від 18.05.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02.05.2024 року укладену між ним та прокурором за участі його захисника.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, які не заперечили проти затвердження угоди про визнання винуватості від 02.05.2024 року по даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Із заяви потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 13) видно, що він не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 з участю його захисника.

Таку заяву він додатково підтримав заявою, яку надіслав до підготовчого судового засідання на адресу Жовківського районного суду Львівської області 10.05.2024 року у якій зазначив, що просить справу слухати у його відсутності. Угоду про визнання винуватості підтримує та просить її затвердити.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості досягнута між прокурором та обвинуваченим за участі його захисника відповідає вимогам, передбаченим ст. 472- 474 КПК України і тому може бути за даною угодою ухвалений вирок.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтями 394, 424, 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а прокурором при укладенні угоди враховано вимоги ст. 470 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, дана угода укладена без застосування насильства, примусу, погроз чи непередбачених обіцянок, вимоги ч. 4 ст. 474 КК України обвинувачена розуміє.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того суд, перевіривши угоду на відповідність вимог КПК України та КК України, прийшов до висновку про відсутність підстав, передбачених для відмови в затвердженні угоди згідно ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а відтак дана угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим за участі захисника обвинуваченого підлягає затвердженню.

Вина ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому в умовах воєнного стану, а тому суд його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу винного, який не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку у лікаря -нарколога чи лікаря- психіатра не перебуває, раніше судимий, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а тому суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого покарання в межах санкції статті за якою він судиться, а саме у виді покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Беручи до уваги, що обвинувачений будучи засудженим вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки і злочин вчинив в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, інкриміноване йому кримінальне правопорушення в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, як єдиний засіб перевиховання в умовах ізоляції від суспільства.

Зважаючи на вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення під час іспитового строку, з урахуванням особи ОСОБА_3 , який є неодноразово судимим, що стверджується довідкою про судимість та копією вироку Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року, суд приходить до висновку, що ті обставини, які пом"якшують покарання ОСОБА_3 не знижують ступені тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому підстав для застосування 75 КК України судом не вбачається.

Згідно Постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду щодо призначення покарань за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків від 20 липня 2018 року призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 3 /три/ роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов"язки. Згідно ст. 76 КК України зобов"язано ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Даний вирок набрав законної сили 20.06.2023 року, про що свідчить його копія в матеріалах справи.

Тобто, під час відбування покарання з випробуванням ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у слід обрати за правилами ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а саме слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а саме згідно вироку Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 рокута призначити остаточне покарання.

Суд враховує, що матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 373, 374, 376, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 травня 2024 року укладену між прокурором Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 у за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року покарання та призначити ОСОБА_3 у остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років і 1 (один) місяць з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 у рахувати з 05.03.2024 року, тобто з часу фактичного затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 а на користь держави кошти в розмірі 1514 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення товарознавчої експертизи на підставі висновку експерта №СЕ-19/114-24/729-ТВ від 15.01.2024 року.

Речові докази, а саме, коробку із документами з-під мобільного телефону марки "SAMSUNG SM-A022G/DS" серійний номер S/N: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що поміщено в спецпакет № 2269965 та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_3 у про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 02 травня 2024 року та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити ОСОБА_3 у про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження , який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1