Справа № 484/257/24
Провадження № 1-КП/484/155/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холонів Горохівського району Волинської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, дітей не має, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 04 січня 2008 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

За участю:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

у відсутність потерпілого ОСОБА_6 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діяв станом на листопад 2023 року.

У другій половині листопада 2023 року в ранковий час, точної дати не встановлено, ОСОБА_3 прийшов до ОСОБА_6 , щоб допомогти йому по господарству в його домоволодінні по АДРЕСА_2 . Перебуваючи в сараї на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 знаходиться в будинку і відпочиває, тобто не бачить його і не може йому завадити, вирішив вчинити крадіжку його майна. Виконуючи задумане, маючи намір на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, в той же час у тому ж місці зловив двох поросят віком по півтора місяці кожне вартістю по 1 500 грн. за одного, поклав їх у мішок, який знайшов там же і з викраденими поросятами з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ст. 185 ч.4 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 себе винним у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що дійсно у вказаний в обвинуваченні час прийшов допомогти по господарству ОСОБА_6 . Коли той пішов в будинок, він зрозумів, що за ним ніхто не спостерігає і вирішив вкрасти поросят. Знайшов мішок, поклав у нього поросят і з ними пішов з двору. Поросят приніс до себе додому і вигодовував їх, а згодом продав. Через деякий час потерпілий виявив, що поросята пропали, він зізнався, що то він їх викрав. Потім працював у потерпілого і таким чином відшкодував завдану йому шкоду. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, з якої також вбачається, що він ніякі фактичні обставини справи не оспорює, претензій до обвинуваченого не має.

За таких обставин ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, тому судом відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувались всі докази у справі.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується сукупністю досліджених судом письмових доказів, зокрема, заявою потерпілого ОСОБА_6 від 01.01.2024 року про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події - домоволодіння ОСОБА_6 , звідки викрадено поросят; довідкою про вартість викрадених поросят.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку, вирішуючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.4 КК України як крадіжка за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану потерпілому шкоду, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає повне визнання своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлений.

ОСОБА_3 не затримувався в наданому кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачений не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: