Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/133/24
Провадження № 1-кп/689/64/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальне провадження, відомості про яке 19 листопада 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004033, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресами: АДРЕСА_2 моб. тел. НОМЕР_1 , одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною першою статті 286-1 Кримінального кодексу України,

встановив:

19 листопада 2023 року, близько 19 год 05 хв, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пп. 2.3. (б), 2.9. (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині вул. П`явчика в с. Жилинці зі сторони с. Буйволівці в напрямку с. Правдівка Хмельницького району, в порушення вимог п. 1.10, 12.1, 12.4, 12.9 (а) Правил дорожнього руху, діючи протиправно недбало, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, під час руху по проїзній частині вул. П`явчика с.Жилинці, з перевищенням дозволенної швидкості руху, виїхав на праве узбіччя, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого створив небезпеку та здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась по правому узбіччю проїзної частини вул. П`явчика в с. Жилинці, в попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху, пішоходу ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:

- політравми, поєднаної травми, закритої травми грудної клітини, компресійного перелому тіла Th-9 (9-го грудного хребця) з переходом ліній перелому на дужки хребця, переломів 9-го ребра справа і 9-10-го ребер грудної клітини зліва, двобічного гемотораксу малих розмірів, закритого багато-уламкового перелому тіла лівої великогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритого багато-уламкового перелому тіла лівої малогомілкової кістки на межі середньої і нижньої третини зі зміщенням відламків, масивної підшкірної гематоми лівої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден шкіри і забоїв обличчя, тіла, кінцівок, які по своєму характеру відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.10 (узбіччя), 2.3. (б), 2.9. (а), 12.1, 12.4, 12.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, зміст яких полягає у наступному:

- п. 1.10. узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки та стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

- п. 12.9. Водієві забороняється:

a) перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу;

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю.

Аналізуючи показання обвинуваченого, свідків на предмет їх послідовності, логічності, правдивості, як окремо так і у сукупності, на предмет їх узгодженості в розрізі показань окремого учасника кримінального провадження, в розрізі показань усіх учасників, оцінюючи інші наявні у справі докази окремо та усі докази разом у сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних стороною обвинувачення та дослідженими судом під час судового розгляду таких доказів.

Вина обвинуваченого підтверджується його показаннями, а також показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проведеними слідчими діями, висновками експертів.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він разом з своїми неповнолітніми дітьми, а також з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відпочивали в кафе в с. Антонівці, в тому числі вживали спиртні напої. Особисто він випив орієнтовно чотири склянки коньяку. Він вирішив згрішити і в нетверезому стані сів за кермо і поїхав до дому. При цьому ОСОБА_11 сидів на передньому пасажирському сидінні, а Р. Широкий та діти на задньому. Перед зіткненням з ОСОБА_6 він відволікся, користуючись телефоном. Було темно, він не побачив пішоходів. Передньою правою частиною автомобіля наїхав на ОСОБА_6 . При цьому потерпіла йшла по узбіччю. Почав гальмувати вже, коли почув звук зіткнення. Він не бачив як потерпіла перекинулася.

Ці ж обставини підтвердила свідок ОСОБА_7 , донька потерпілої, яка зазначила, що поверталась з матір`ю до дому, йшли по узбіччю праворуч дороги, мати йшла ліворуч від неї, почули як їде автомобіль та ще більше посунулись до огорожі поруч з дорогою, щоб не заважати. Вона ще встигла сказати, що хтось швидко їде. Відбувся наїзд на потерпілу, а її, свідка, також відкинуло. ОСОБА_12 перекинуло через капот на праву сторону узбіччя. Звук гальм вона почула вже після зіткнення. Розписку на а.с. 16 т.1 дійсно написала її мати потерпіла ОСОБА_6 , а вона принесла її в суд до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив показання обвинуваченого, пояснив, що останній дійсно вжив коньяк, сів за кермо, повіз їх до дому, збив потерпілу, яка йшла з донькою по центральній вулиці села.

Вина ОСОБА_4 підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової інженерно- транспортної експертизи №СЕ-19/123-23/13446-IT від 22 грудня 2023 року. Констатовано, що у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.4, 12.9 б), 12.1 Правил дорожнього руху України; мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 ; з технічної точки зору у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди перебували дії водія автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , які не відповідали технічним вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України (др. т.1 а.с. 177-180).

Інші докази також доводять скоєне, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 листопада 2023 року з план-схемою та фототаблицями; висновок експерта №СЕ-19/123-23/12944-ІТ від 29 грудня 2023 року (про робочий стан гальмівної системи автомобіля); відомості про погодні умови; висновки експерта №11 від 10 січня 2024 року та №12 від 10 січня 2024 року щодо тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_6 ; відомості протоколу проведення слідчого експерименту від 14 грудня 2023 року за участю свідка ОСОБА_7 , де вона уточнила свої показання на місці події з прив`язкою до місцевості; результати огляду на стан сп`яніння (1,8 проміле) та письмова згода з результатами огляду водія ОСОБА_4 ; протокол огляду предмету від 28 листопада 2023 року (д.р. т.1 а.с.12-21, 33-35, 37, 85-90, 95-98, 121, 124, 131-133).

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Це діяння містить склад злочину, передбаченого частиною першою статті 286-1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд виходить з меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд враховує зміст письмової заяви потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що не бажає брати участь у судових засіданнях, претензій до ОСОБА_4 немає, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заявляти не буде, щодо міри покарання просить суд не позбавляти ОСОБА_4 волі (т.1 а.с. 16).

З цієї заяви достеменно невідомо про факт відшкодування матеріальної та/або моральної шкоди ОСОБА_4 . Потерпіла зазначила, що немає претензій, а також про те, що у цій справі не буде пред`являти позов. Однак, вона не зазначила, що шкода їй відшкодована ОСОБА_4 . Будь-яких доказів відшкодування шкоди (витрат на лікування, придбання ліків тощо) у будь-якій формі ні потерпілою ні обвинуваченим суду не було надано. Зі змісту заяви потерпілої суд констатує лише те, що на час розгляду справи у неї немає претензій до ОСОБА_4 , що не виключає їх появу в порядку цивільного судочинства після набуття вироком суду законної сили. Однак, ця заява не розкриває причин відсутності претензій. Заява не містить твердження про фактичне відшкодування шкоди.

За цих обставин твердження прокурора та сторони захисту про добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди є передчасним. За відсутності доказів (однозначної заяви потерпілої, підтверджуючих оплату документів тощо) суд позбавлений можливості визнати дану обставину як пом`якшуючу покарання відповідно до п.2) ч.1 статті 66 КК України.

Крім того, суд звернув увагу, що ОСОБА_4 стверджував про бажання допомагати потерпілій фінансово, щоб хоч якось компенсувати шкоду, однак з часу розгляду справи судом з 15 січня 2024 року суду так і не було надано жодного доказу про відшкодування матеріальної або моральної шкоди у будь-якому розмірі.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України, не було встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який перебуває у шлюбі, має двох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на утриманні, за місцем проживання в с. Жилинці характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-психіатра та/або лікаря-нарколога не перебуває; до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає, що досягти мети покарання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи саме таке покарання у вигляді реального позбавлення волі суд врахував побажання потерпілої визначивши мінімальний строк за санкцією статті. Однак, метою покарання є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Відсутність реального покарання у вигляді позбавлення волі за даною категорією правопорушень не сприяє запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, створює світоглядну позицію у населення про безкарність. ОСОБА_4 своєю поведінкою наражав на небезпеку водночас своїх неповнолітніх дітей та своїх друзів.

Суд не вбачає підстав для застосування частини першої статті 69 КК України.

Відповідно до цієї статті за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд не вбачає обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а відтак не вбачає підстав для умотивування відповідного рішення. Крім того, застосування частини першої статті 69 КК України є правом суду в межах його дискреційних повноважень.

Призначаючи саме таке покарання, суд також звернув увагу, що ОСОБА_4 перебував за кермом службового автомобіля таксі служби «Megogo». Він підтвердив, що працював водієм цієї служби. Дане покарання є необхідне для виправлення як засудженого, який на професійній основі перевозив пасажирів, так і для запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, в тому числі водіями служб таксі.

Факт працевлаштування ОСОБА_4 враховується судом при призначенні мінімального строку позбавлення волі, але не доводить необхідність і достатність підстав для застосування ст.69 КК України. Це ж стосується відомостей про III групу інвалідності його батька ОСОБА_16 . Суду надано лише докази про групу інвалідності. Доказів про фактичний догляд за батьком не надано. Ці відомості істотно не вплинули на призначення покарання. Крім того, з довідки (д.р. т.1 а.с. 110) вбачається, що разом з ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , проживає його брат ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Хто з них і в якій мірі здійснює догляд за батьком суду невідомо. Однак, з огляду на наявність брата, дружини, які проживають в одному селі з батьком засудженого, суд вважає, що призначене покарання не призведе до непомірного та несправедливого втручання у міцні соціальні зв`язки засудженого з дружиною, дітьми, батьком та водночас забезпечить виконання державою мети покарання.

З ОСОБА_4 стягуються на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів . Запобіжний захід не продовжувався.

На підставі наведеного, керуючись статтями 368 та 374 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 286-1 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Зарахувати на підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з моменту затримання 19 листопада 2023 року до дня обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року у справі №686/30904/23 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі (д.р. т.1 а.с. 137, 138, 145, 146).

Початок строку відбування покарання рахувати з дня приведення його до фактичного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 3029,12 гривень та 3029,12 гривень, що сукупно складає 6058,24 гривень.

Речові докази:

- автомобіль «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , повернути власнику ТОВ «Орендний Бізнес», скасувавши арешт ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року у справі №686/30904/23 (д.р. т.1 а.с. 28);

- оптичні носії зберігати при справі (др.. т.1 а.с. 134).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити право обвинуваченого подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження негайно після його проголошення. Відсутні під час оголошення вироку особи мають право отримати копію вироку в загальному порядку.

Суддя ОСОБА_18