ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/385/24 Справа № 176/3470/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , подану на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не маючого інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 25 березня 2024 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області підполковника поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 25 березня 2024 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня. На ОСОБА_8 , у відповідності до положень статті 194 КПК України покладено наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня не відлучатися з помешкання, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за винятком необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги;

- утримуватися від спілкування зі свідками;

- не відвідувати будь-які розважальні заклади.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 14 грудня 2023 року у період часу з 12 години 22 хвилини до 14 години 00 хвилин, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , в ході проведення негласної (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зі грошову винагороду у розмірі 200 гривень незаконно збув ОСОБА_11 1, 050 г речовини рослинного походження зеленого кольору в поліетиленовому сліп-пакеті, яка, відповідно до висновку експерта судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/47097-НЗПРАП від 21 грудня 2023 року є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів в метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, мотивував свої висновки тим, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності дають підстави стверджувати про вірогідну причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Однак, встановлені ризики є не надто високими, а тому, враховуючи особу ОСОБА_8 , який є раніше не судимим, має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків слідчий суддя дійшов висновку, що застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту буде достатнім для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не в достатній мірі враховано ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, прокурор посилається на те, що ним у судовому засіданні було надано копію Наказів №46 від 08.03.2022 року та №102 від 24.05.2022 року, відповідно до змісту яких ОСОБА_8 є військовослужбовцем ЗСУ. Доданим Наказом №98 від 16.05.2023 року встановлено факт того, що ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину та відсутній на службі з 12.05.2023 року та з цього ж дня йому припинено виплату грошового забезпечення, що свідчить про те, що останній офіційно не отримує заробітну плату, не має постійного джерела доходу для існування, тому може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою збагачення.

У зв`язки з цим, прокурор вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, наголошує, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від слідства та суду, оскільки він підозрюється у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Враховуючи зазначене, прокурор вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зауважує, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 не суперечитиме п.2 ч.3 ст.132 КПК України та правовим позиціям ЄСПЛ, викладеним у рішеннях «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії» та «Ізмайлов проти Росії».

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор ОСОБА_6 підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити;

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, вислухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000032, внесене до ЄРДР 31.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 18.01.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів в метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає матеріально-правові підстави для застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з представленими стороною обвинуваченням матеріалами кримінального провадження надавало слідчому судді можливість дійти обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та у достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У світлі встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з моменту можливого вчинення інкримінованих дій пройшов достатньо великий проміжок часу, однак сторона обвинувачення не надала доказів того, що за цей час підозрюваний вчиняв дії щодо перешкоджанню кримінальному провадженню, переховуванню від органів досудового розслідування або суду та вчиняв будь-які інші кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває малолітня дитина та вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливо шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Окрім того, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не надано жодних доказів того, що з моменту застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, останній вчиняв будь-які спроби щодо переховування від органу досудового розслідування чи суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, стороною обвинувачення доведено лише обставини, встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення у суді апеляційної інстанції, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня щодо підозрюваного за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_8 строком до 25 березня 2024 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4