ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/345/24 Справа № 203/7146/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В`язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця-санітара 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

19 січня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001871 від 27.11.2023 року, звернувся слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_9 , погодженим прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2024 року клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 лютого 2024 року, в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю, хибними висновами про кваліфікацію дій підозрюваного та невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Вважає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання взагалі не було дотримано будь-яких вимог ст.194 КПК, оскільки не вказано та не встановлено, якими безпосередньо доказами, наданими стороною обвинувачення доведено намір ОСОБА_8 на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, що є будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК, а також не прийнято до уваги фактичні обставини та покази самого підозрюваного, які послідовно, логічно та системно пояснюють причини та характер його дій, які виключають наявність умислу на вчинення кримінального правопорушення.

В обгрунтування зазначає, що стороною обвинувачення не доведено прямого умислу на вчинення підозрюваним інкримінованого злочину та не спростовано його твердження про те, що він залишив частину виключно з метою отримати автівку від волонтерів та пригнати її у військову частину, де тривалий час проходить службу.

Водночас вказує на недоведеність прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки немає достатніх даних, що ОСОБА_8 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з огляду на наявність факту проходження ним військової служби за контрактом у лавах НГУ та безумовне постійне підпорядкування керівництву в/ч НОМЕР_2 . Крім того, підозрюваному немає сенсу впливати на свідків, бо їх вже допитали і стверджувати, що вони будуть міняти свідчення немає жодних підстав. Так само, ОСОБА_8 не збирається перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, хоча ані в клопотанні, ані в ухвалі слідчого судді не вказано та не конкретизовано, яким саме чином, крім впливу на свідків, може відбуватися вказане перешкоджання та чим це підтверджується. Окрім того, ніяк не підтверджено і факт того, що ОСОБА_8 буде продовжувати протиправну діяльність хоча б з огляду на те, що за весь період часу проходження служби за контрактом в лавах НГУ він мав безліч можливостей просто протиправно самовільно залишити розташування військової частини, але натомість за період участі в бойових діях під час війни з країною-агресором він не мав жодних нарікань до якості несення військової служби. При цьому, звертає увагу, що з урахуванням практики ЄСПЛ та Верховного Суду, посилання прокурора на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, не є підставою для обрання відносно нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також в поданій апеляційній скарзі сторона захисту посилається й на недоведеність прокурором та слідчим суддею неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, та, можливо, задовольнити частково з обранням запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі та свободою вільного пересування.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді застави, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 злочину за ч.4 ст.408 КК, а також, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, про наявність яких свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням порядку несення військової служби, вчиненого під час воєнного стану, а також те, що він був виявлений на кордоні між Україною та невизнаним Придністров`ям.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

27.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК.

27.11.2023 о 16:54 год ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК та 28.11.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК.

29.11.2023 ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 січня 2024 року, в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку, без визначення розміру застави.

23.01.2024 постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001871 від 27.11.2023 року продовжено до трьох місяців, тобто до 28 лютого 2024 року включно.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів (а.с.1-9), колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався 25.01.2024 року, однак, для завершення проведення досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг слідчих та інших процесуальних дій, а саме: отримати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №254799 за ч.2 ст.204-1 КУпАП, який неодноразово переноситься; допитати свідків військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, яким відомо про обставини вчинення правопорушення; отримати матеріали виконаного доручення прикордонного загону ДПСУ; підготувати матеріали досудового розслідування для ознайомлення, надати доступ до матеріалів досудового розслідування сторін захисту та обвинувачення з матеріалами кримінального провадження, скласти та затвердити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду для розгляду по суті.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 лютого 2024 року, умовах гауптвахти Військової служби правопорядку, без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Отже, визначені ч.5 ст.199 КПК підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі захисник, у наданих матеріалах кримінального провадження відсутні.

У свою чергу, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до приписів ч.8 ст.176 КПК, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому апеляційні вимоги сторони захисту щодо можливості обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема застави, аніж тримання під вартою не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Поміж іншого колегія суддів враховує те, що на даний час строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді сплив, а обвинувальний акт у цьому кримінальному проваджені відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.408 КК, як зазначили сторони у суді апеляційної інстанції, вже скеровано до суду першої інстанції і ухвалою якого 15 лютого 2024 року у підготовчому судовому засіданні в чергове продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до 13 квітня 2024 року.

Водночас, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, оскільки як вбачається із змісту поданого клопотання існування такого ризику, як то перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчим заявлено, та слідчим суддею встановлено не було.

Разом з цим, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та хибної правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 за вчинений злочин, суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення.

Також колегія суддів вважає, що слідчим суддею були належним чином враховані положення абз. 8 ч.4 ст.183 КПК та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти порядку несення служби під час дії воєнного стану, пов`язаного зі спробою протиправно залишити територію України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою, відповідає вимогам ст.370 КПК та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування,тобто до 28 лютого 2024 року, в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4