Справа № 458/239/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/433/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 06 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальник СВ ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Турківського районного суду Львівської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000036 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 06 березня 2024 року клопотання т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальник СВ ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000036 від 01.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- вантажний автомобіль марки «ЗІЛ-131» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_1 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 із завантаженою на ньому лісопродукцією в кількості 28-ми колод деревини, з яких 26-ть колод довжиною по 4,10 - 4,15 м та дві колоди довжиною 4.80 - 4.90 м, з яких на одинадцяти колодах деревини відсутні спеціальні номерні пластикові чіпи, що підтверджують законність відпуску лісопродукції, із вказаних 28 колод завантажено 11-ть колод деревини породи «Сосна» та 17-ть колод деревини породи «Смерека»;

- товаро-транспортну накладну серії ЛГБ № 040379 від 29.02.2024, видану лісничим Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_10 .

Слідчий суддя провівши аналіз правових підстав для арешту майна, прийшов до висновку про необхідність задоволення вище вказаного клопотання слідчого про арешт майна.

Не погоджуючись з рішенням суду, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 06 березня 2024 року, оскаржувану ухвалу скасувати; постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальник СВ ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт вищевказаного майна.

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що він не брав участі під час розгляду даної справи, оскаржувана ухвала надійшла йому на адресу рекомендованим відправленням № 446 та отримана ним 13.03.2024 року, що підтверджується відомостями із сайту «Укрпошта». Вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження та наявність підстав для поновлення строку.

В обґрунтування апеляційний вимог зазначає, що слідчий суддя постановив дану ухвалу прийняту за наслідком невірного встановлення фактичних обставин справи, відомості наведені у такій не ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

Апелянт зазначає, що наведені висновки в оскаржуваній ухвалі не відповідають дійсності, оскільки на всю деревину, що перебувала у кузові автомобіля «ЗІЛ-131» з держаними номерними знаками К3779ВН, наявні підтверджуючі документи. Так, фактично під сумнівом законності вантажу є ще 11-ть колод неклеймованих колод деревини породи «Сосна». Проте, зазначена деревина не є в розумінні деревиною, а є фактично дровами. На зазначені дрова має місце як підтверджуючий документ товаро-транспортна накладна об`ємом 4,4800 кубічних метрів.

Вважає, що документи на підставі яких накладено арешт на майно та товаротранспортну накладну, жодним чином не підтверджують незаконність знаходження деревини в кузові автомобіля марки «ЗІЛ-ІЗ1 » з держаними номерними знаками К3779ВН, а в більшості є лише припущеннями, знову ж таки, не підтверджені жодними доказами.

Стверджує, що у протокол огляду місця події, який як вбачається з оскаржуваної ухвали складений 23.02.2024 року внесено завідомо неправдиві відомості.

Апелянт звертає увагу, що на всю деревину, що мала місце в кузові автомобіля «ЗІЛ-131» з держаними номерними знаками К3779ВН, були необхідні документи - товаро-транспортні накладні, квитанції про оплату, які були пред`явлені слідчому, проте такий не взяв до уваги ці документи, не надав їм належної оцінки, а поставився до таких упереджено, що є неприпустимо, вказавши, що такі є підробленими, знову ж таки, без жодного належного та допустимого доказу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Перевіривши в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді та інші матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вище вказані вимоги Закону виконані належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи СВ ВП № 2 Самбірського районного ВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000036 від 01.03.2024 за ознаками ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.02.2024 лісничий Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_10 , перебуваючи на території верхнього складу лісосіки, розташованого в обході № 3 кварталі № 24 Лімнянського лісництва, котрий знаходиться в с. Вовче Самбірського району Львівської області, умисно вчинив розтрату ввіреного йому під охорону майна у вигляді заготовленої з лісосіки лісопродукції породи «Сосна» в кількості 11-ти колод деревини, загальним об`ємом приблизно 5-ть м. кубічних, яку незаконно продав водію автомобіля марки «ЗІЛ-131» з реєстраційними номерами К3779ВН ОСОБА_6 , котрий перевозив вказану лісопродукцію без відповідних документів.

29.02.2024 проведено огляд місця події в АДРЕСА_3 , де було виявлено вантажний автомобіль марки «ЗІЛ-131» з державними номерними знаками НОМЕР_1 на кузові якого загружено 28 колод деревини, з яких 26-ть колод довжиною по 4,10-4,15 м та дві колоди довжиною 4.80-4.90 м, з яких на одинадцяти колодах деревини відсутні спеціальні номерні пластикові чіпи, що підтверджують законність відпуску лісопродукції. Із вказаних 28 колод завантажено 11-ть колод деревини породи «Сосна» та 17-ть колод деревини породи «Смерека». Автомобіль обладнаний гідравлічним маніпулятором. За кермом вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 який не пред`явив товаро-транспортної накладної на лісопродукцію, яку перевозить. Автотранспорт марки «ЗІЛ» з державними номерними знаками К3779ВН та завантажена на ньому лісопродукція в кількості 28-ми колод деревини були вилучені та доставлені на арешт майданчик ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а також слідчим було вилучено товаро-транспортну накладну ЛГБ №040379 від 29.02.2024. Вказаний вище транспортний засіб та сортименти деревини вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області.

01 березня 2024 року під час допиту в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що він не підписував ТНТ серії НОМЕР_2 від 29.02.20224, лісничий йому документів не надавав, а накладні йому привезли через деякий час після зупинення його автомобіля.

01 березня 2024 року постановою слідчого вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя накладаючи арешт на вищевказане майно, врахувавши обставини викладені у клопотанні слідчого дійшов до вірного висновку про задоволення клопотання і наклав арешт на вказане майно, так як слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на таке.

Доводи сторони захисту, що оскаржувана ухвала прийнята із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України, не беруться до уваги колегії суддів.

Слідчим суддею враховано, що вилучені речі, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою недопущення їх знищення.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки вказані речі у даному кримінальному провадженні були визнані речовими доказами, апеляційний суд повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржене рішення прийнято відповідно до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити власнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 06 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4