ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 359/7142/2023

провадження № 51-5991км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника ТОВ «САНПОЛ ГРУП» -

адвоката ОСОБА_6 ,

представників ТОВ «САНСТОР»,

ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» -

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2023 року скаргу директора ТОВ «САНПОЛ ГРУП» ОСОБА_9 задоволено частково і зобов`язано слідчих групи слідчих СВ Бориспільського РУП ГУ НП у Київській області у кримінальному провадженні № 0000439 повернути власнику ТОВ «САНПОЛ ГРУП» тимчасово вилучене майно під час огляду з 15 по 16 вересня 2022 року на території та у складському приміщенні за адресою: Київська область, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Чорновола, 20, і зазначений перелік майна.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, вважаючи її незаконною.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2023 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. З посиланням на правові позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19 вважає, що ухвала слідчого судді від 25 липня 2023 року без можливості оскарження обмежує конституційне право власності потерпілої сторони у кримінальному провадженні і перешкоджає ефективному здійсненню кримінального провадження. Стверджує, що при оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 405/680/22), а у матеріалах кримінального провадження міститься інформація, що перелічене майно вже було повернуто його законним власникам - ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН», ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД», всі документи про право власності на вказане майно були надані. Зазначає, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_11 від 23 листопада 2022 року у справі № 359/8549/22 вже було відмовлено ТОВ «САНПОЛ ГРУП» у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого з тих мотивів, що спірне майно належить компаніям потерпілої сторони у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000439, а саме: ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД». Стверджує, що в ухвалі слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року у справі № 369/9027/22 (на яку в ухвалі від 25 липня 2023 року посилається слідчий суддя ОСОБА_12 ), якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000439 від 04 серпня 2022 року, прямо зазначено, що тимчасово вилучене майно належить не ТОВ «САНПОЛ ГРУП», а компаніям ТОВ «САНСТОР» (колишня назва ТОВ «САНПОЛ»), ТОВ «САН ГРІН» (колишня назва ТОВ «ТД «САНПОЛ»), ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» (колишня назва ТОВ «САНПРЕЙС»). Скаржник вважає, що слідчий суддя в ухвалі від 25 липня 2023 року вийшов за межі своїх повноважень та вирішив спір про право на майно, а тому він має право на оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку.

У запереченнях на касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 директор ТОВ «САНПОЛ ГРУП» ОСОБА_9 просить скаргу адвоката залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції- без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» підтримали касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 .

Представник ТОВ «САНПОЛ ГРУП» - адвокат ОСОБА_6 просив залишити касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Прокурор ОСОБА_5 просила касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та долучені до скарги документи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Положення частини третьої статті 307 КПК України узгоджуються з вказаним принципом, та визначають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Отже, перелік судових рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає та не включає в себе ухвалу слідчого судді, якою визнано незаконною бездіяльність слідчого та повернуто майно особі.

Не передбачають можливості окремого оскарження такої ухвали слідчого судді і положення частин першої та другої статті 309 КПК України, які є більш загальними по відношенню до положень статті 307 КПК України і містять перелік судових рішень слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає. Такими рішеннями слідчого судді є ухвали про:

- відмову у наданні дозволу на затримання;

- застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

- продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

- застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

- продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

- застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу;

- поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

- продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

- направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

- арешт майна або відмову у ньому;

- тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

- відсторонення від посади або відмову у ньому;

- відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;

- відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження;

- повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження за скаргою по ній.

За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2023 року, якою зобов`язано слідчих повернути власнику ТОВ «САНПОЛ ГРУП» тимчасово вилучене майно, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження з цих підстав, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження та положення Конституції України, якими забезпечується право на апеляційне оскарження, то вони не ґрунтуються на законі.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Така позиція колегії судді Верховного Суду узгоджується з позицією, яка викладена у рішеннях Верховного Суду (постанова від 24 травня 2018 року, справа № 642/6323/15-к, провадження № 51-590км18; постанова від 16 квітня 2019 року, справа № 757/25646/17-к, провадження № 51-3910км18; постанова від 20 вересня 2018 року, справа № 554/3085/17, провадження № 51-4510км18).

Таким чином, порушень прав адвоката ОСОБА_7 при зверненні до апеляційного суду в інтересах ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» на доступ до правосуддя не встановлено.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що відповідає вимогам статей 370, 418 КПК України.

Вимоги касаційної скарги про необхідність скасувати ухвалу слідчого судді не узгоджуються із положеннями процесуального закону та не можуть бути предметом касаційного перегляду. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах наданих йому повноважень, у зв`язку із чим не дає оцінку доводам адвоката ОСОБА_7 , зазначеним в касаційній скарзі та долучених до неї письмових поясненнях щодо незаконності ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2023 року, за якою касаційне провадження не відкривалось, не призначалось до розгляду та яка відповідно до ст. 424 КПК України не є судовим рішенням, яке може бути переглянуте в касаційному порядку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_7 не знаходить.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «САНСТОР», ТОВ «САН-ГРІН» і ТОВ «АКУЛА-ТРЕЙД» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3