Справа № 201/4853/24
Номер провадження 1-кс/201/1628/2024
У Х В А Л А

іменем України

13 травня 2024 р. м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000898, -

ВСТАНОВИВ :

Короткий виклад поданого клопотання.

26 квітня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 , у якому він просить скасувати заборону Державним реєстраторам Державної реєстраційної служби України здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме - комплексу, «Дільниця навантаження пісків», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, який складається з комплексу споруд, а саме: колодязь К, К1, споруда №1, №7, залізнична колія №2, мийка №3, навіс №4, склад піску №5, естакада №6, вагова №8, контейнер №9, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; - квартири, загальна площа (кв.м.): 82.3, житлова площа (кв.м): 36.5, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 02; накладену ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 16.12.2015 року у справі №201/18069/15-к в межах кримінального провадження №0000989 від 02 грудня 2015 року.

При цьому заявник посилається на те, що в провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/5417/18 про банкрутство Товариства з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» (код ЄДР 32495368, АДРЕСА_3 ). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 року у цій справі відсторонено арбітражного керуючого ОСОБА_4 від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ І «Кольорові метали», розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 , який станом на сьогоднішній день і виконує обов`язки розпорядника майна.

В ході виконання обов`язків ОСОБА_3 стало відомо про існування ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №201/18069/15-к від 16.12.2015 року в межах кримінального провадження №0000898, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року, якою було накладено заборону вчинення реєстраційних дій відносно об`єктів нерухомого майна, що входять складу майбутньої ліквідаційної маси Боржника, а саме: нерухоме майно - комплекс, «Дільниця навантаження пісків», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, який складається з комплексу споруд, а саме: колодязь К, К1, споруда №1, №7, залізнична колія №2, мийка №3, навіс №4, склад піску №5, естакада №6, вагова №8, контейнер №9, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи № 904/5417/18 про банкрутство ТОВ ІІ «Кольорові метали» розпоряднику майна ОСОБА_3 також стало відомо, що внаслідок укладення 02.10.2015 року між ТОВ ІІ «Кольорові метали» та ТОВ «ЧГК» договору купівлі-продажу, із власності Боржника вибуло нерухоме майно - комплекс, «Дільниця навантаження пісків», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний вище договір купівлі-продажу від 02.10.2015 року було укладено в той період, коли заборгованість ТОВ ІІ «Кольорові метали» перед кредиторами становила 265 427 679,09 грн., а фінансовий стан Боржника свідчив про те, що він не мав достатніх джерел для погашення вказаної заборгованості. При цьому, вказаний договір купівлі-продажу є безоплатним, оскільки майно ТОВ ІІ «Кольорові метали» передано у власність ТОВ «ЧГК» на умовах відстрочення платежу до 02.10.2016 року. Докази сплати (перерахування коштів) ТОВ «ЧГК» на користь Боржника, відсутні. Безоплатне відчуження майна боржника за оскаржуваним договором призвело до зменшення майнових активів Боржника, за рахунок яких можливо було б задовольнити існуючі вимоги Кредиторів. Таким чином, наведені вище доводи вказують на те, що сторони при укладанні договору купівлі-продажу від 02.10.2015 року діяли недобросовісно, а істинною метою укладання даного договору було виведення активів ТОВ ІІ «Кольорові метали» з метою уникнення погашення вимог перед кредиторами за його рахунок. Наслідки вказаних протиправних дій мали безпосередній вплив на платоспроможність ТОВ ІІ «Кольорові метали», тобто на неможливість задоволення вимог кредиторів у справі № 504/5417/18. Наразі кредиторська заборгованість ТОВ ІІ «Кольорові метали» складає 6 668 750 393,21 грн.

Визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення цього майна до складу ліквідаційної маси Боржника надасть можливість задовольнити значну частину кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ ІІ «Кольорові метали».

У зв`язку із чим, у межах справи про банкрутство в порядку вимог статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) розпорядник майна Боржника (Позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" (далі - Товариство, Відповідач-1) про визнання недійсним договору купівлі-продажу б/н від 02.10.2015, а саме нерухомого майна - комплекс, «Дільниця навантаження пісків», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, який складається з комплексу споруд, а саме: колодязь К, К1, споруда №1, №7, залізнична колія №2, мийка №3, навіс №4, склад піску №5, естакада №6, вагова №8, контейнер №9, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Вільногірськ, вулиця Привокзальна, будинок №1-б.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/5417/18 (904/1082/23) позовну заяву задоволено, визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 02.10.2015. Дане рішення залишено без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року та Постановою Касаційного господарського суду у складі ВС від 24.01.2024 року.

Вказані судові рішення зокрема обґрунтовані тим фактом, що метою укладання спірного договору купівлі-продажу було виведення активів ТОВ ІІ «Кольорові метали» та нарощування штучної кредиторської заборгованості і кваліфіковано як зловживання правом, оскільки власник використав правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам своїх кредиторів.

Тобто, станом на сьогоднішній день, арбітражним керуючим було вжито заходів направлених на відновлення прав та інтересів кредиторів ТОВ ІІ «Кольорові Метали», однак внаслідок існування заборони вчинення реєстраційних дій, що виникла на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ, арбітражний керуючий позбавлений можливості поновити запис про право власності ТОВ ІІ «Кольорові Метали» на такий об`єкт нерухомості, а відповідно і позбавлений можливості включити таке майно до складу ліквідаційної маси.

Водночас, ТОВ ІІ «Кольорові метали» є власником зазначеного об`єкту обтяження, а в межах кримінального провадження №0000898 станом на 25.04.2024 року не було пред`явлено будь-яких підозр чи обвинувальних актів, тобто кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тобто обставини які були передумовою для задоволення клопотання слідчого про накладення заборони вчинення реєстраційних дій у 2015 році відпали.

Короткий виклад позицій учасників та процедура розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника прокуратури, та повідомила, що кримінальне провадження №0000898 закрито прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України 30.03.2017 року, додала до цієї заяви відповідну постанову про закриття провадження, та просила відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, пославшись на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у поставові від 15 квітня 2024 року по справі №554/2506/22.

Враховуючи неприбуття сторін у судове засідання для розгляду клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Обґрунтовуючи своє право звернення до суду, як арбітражного керуючого із даним клопотанням, заявник посилається на ч. 1 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Розпорядник майна фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Заявник наголошує, що однією із задач процедури розпорядження майном є виявлення та збереження майнових активів боржника. Активом визначаються ресурси, контрольовані товариством у результати минулих подій, використання яких, як очікується призведе до отримання економічних вигод у майбутньому. До активів відносяться кошти, майно, майнові і немайнові права.

Статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено право арбітражного керуючого користуватись усіма правами розпорядника майна, зокрема: звертатися до суду у випадках, передбачених цим Кодексом. Скасування арештів з майна боржника чи інших обмежень щодо розпорядження його майном відбувається за заявою розпорядника майна у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

В даному випадку в провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/5417/18 про банкрутство Товариства з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» (код ЄДР 32495368, АДРЕСА_3 ). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 року у цій справі відсторонено арбітражного керуючого ОСОБА_4 від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ І «Кольорові метали», розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 , який станом на сьогоднішній день і виконує обов`язки розпорядника майна.

В ході виконання обов`язків ОСОБА_3 стало відомо про існування ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №201/18069/15-к від 16.12.2015 року в межах кримінального провадження №0000898, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2015 року, якою було накладено заборону вчинення реєстраційних дій відносно об`єктів нерухомого майна, що входять складу майбутньої ліквідаційної маси Боржника, а саме: нерухоме майно - комплекс, «Дільниця навантаження пісків», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, який складається з комплексу споруд, а саме: колодязь К, К1, споруда №1, №7, залізнична колія №2, мийка №3, навіс №4, склад піску №5, естакада №6, вагова №8, контейнер №9, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи № 904/5417/18 про банкрутство ТОВ ІІ «Кольорові метали» розпоряднику майна ОСОБА_3 також стало відомо, що внаслідок укладення 02.10.2015 року між ТОВ ІІ «Кольорові метали» та ТОВ «ЧГК» договору купівлі-продажу, із власності Боржника вибуло нерухоме майно - комплекс, «Дільниця навантаження пісків», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний вище договір купівлі-продажу від 02.10.2015 року було укладено в той період, коли заборгованість ТОВ ІІ «Кольорові метали» перед кредиторами становила 265 427 679,09 грн., а фінансовий стан Боржника свідчив про те, що він не мав достатніх джерел для погашення вказаної заборгованості. При цьому, вказаний договір купівлі-продажу є безоплатним, оскільки майно ТОВ ІІ «Кольорові метали» передано у власність ТОВ «ЧГК» на умовах відстрочення платежу до 02.10.2016 року. Докази сплати (перерахування коштів) ТОВ «ЧГК» на користь Боржника, відсутні. Безоплатне відчуження майна боржника за оскаржуваним договором призвело до зменшення майнових активів Боржника, за рахунок яких можливо було б задовольнити існуючі вимоги Кредиторів. Таким чином, наведені вище доводи вказують на те, що сторони при укладанні договору купівлі-продажу від 02.10.2015 року діяли недобросовісно, а істинною метою укладання даного договору було виведення активів ТОВ ІІ «Кольорові метали» з метою уникнення погашення вимог перед кредиторами за його рахунок. Наслідки вказаних протиправних дій мали безпосередній вплив на платоспроможність ТОВ ІІ «Кольорові метали», тобто на неможливість задоволення вимог кредиторів у справі № 504/5417/18. Наразі кредиторська заборгованість ТОВ ІІ «Кольорові метали» складає 6 668 750 393,21 грн.

Визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення цього майна до складу ліквідаційної маси Боржника надасть можливість задовольнити значну частину кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ ІІ «Кольорові метали».

У зв`язку із чим, у межах справи про банкрутство в порядку вимог статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) розпорядник майна Боржника (Позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" (далі - Товариство, Відповідач-1) про визнання недійсним договору купівлі-продажу б/н від 02.10.2015, а саме нерухомого майна - комплекс, «Дільниця навантаження пісків», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02, який складається з комплексу споруд, а саме: колодязь К, К1, споруда №1, №7, залізнична колія №2, мийка №3, навіс №4, склад піску №5, естакада №6, вагова №8, контейнер №9, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Вільногірськ, вулиця Привокзальна, будинок №1-б.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/5417/18 (904/1082/23) позовну заяву задоволено, визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 02.10.2015. Дане рішення залишено без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року та Постановою Касаційного господарського суду у складі ВС від 24.01.2024 року.

Вказані судові рішення зокрема обґрунтовані тим фактом, що метою укладання спірного договору купівлі-продажу було виведення активів ТОВ ІІ «Кольорові метали» та нарощування штучної кредиторської заборгованості і кваліфіковано як зловживання правом, оскільки власник використав правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам своїх кредиторів.

Тобто, станом на сьогоднішній день, арбітражним керуючим було вжито заходів направлених на відновлення прав та інтересів кредиторів ТОВ ІІ «Кольорові Метали», однак внаслідок існування заборони вчинення реєстраційних дій, що виникла на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ, арбітражний керуючий позбавлений можливості поновити запис про право власності ТОВ ІІ «Кольорові Метали» на такий об`єкт нерухомості, а відповідно і позбавлений можливості включити таке майно до складу ліквідаційної маси.

Водночас, ТОВ ІІ «Кольорові метали» є власником зазначеного об`єкту обтяження, а в межах кримінального провадження №0000898 станом на 25.04.2024 року не було пред`явлено будь-яких підозр чи обвинувальних актів. Більш того, кримінальне провадження №0000898 закрито 30.03.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, що підтверджено прокурором та вищезгаданою постановою про закриття провадження.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного сторонами щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення..

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз а також проведення інших слідчих дій.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

Вказані висновки були сформовані Великою Палатою Верховного суду у постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19. Тобто, у тому випадку якщо арешт накладено в межах кримінального провадження слідчим суддею після 2012 року, то клопотання про скасування арешту в порядку ст.174 КПК України розглядаються незалежно від статусу кримінального провадження, відкрите чи закрите.

Разом з тим, стаття 1 (Захист власності) Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позбавлення власності може бути виправдане лише в тому випадку, якщо воно здійснене «у інтересах суспільства» і «відповідно до вимог, передбачених законом». Більше того, повинно бути досягнуто «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства і вимогами захисту основних прав осіб.

Захист приватної власності від конфіскації є давньою нормою звичаєвого міжнародного права та був кодифікований у статті 46 IV Гаазької конвенції, згідно з якою «…приватна власність … має поважатися. Приватна власність не підлягає конфіскації».

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Отже, аналізуючи вищенаведене, слідчий суддя доходить до висновку, що станом на теперішній час відпала необхідність у втручанні держави у право власності ТОВ ІІ «Кольорові Метали» з метою захисту інтересів суспільства, оскільки зазначене провадження закрите, в кредитори, про яких згадує у своєму клопотанні заявник, та які потребували захисту своїх майнових прав та інтересів, є учасниками провадження у справі про банкрутство в якості кредиторів і наразі відпала потреба у забороні вчинення реєстраційних дій з метою забезпечення прав та інтересів таких кредиторів в межах провадження у справі про банкрутство. Запис про право власності Боржника у державному реєстрі речових прав має бути поновлений, майно підлягає включенню до складу ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів за рахунок такого майна.

Водночас, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що частини третя та четверта ст.174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою органу дізнання на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини четвертої, якою доповнено ст. 132 КПК України Законом «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 1 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст.132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч.4 ст.132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом. Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

До такого ж правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000898, яке на теперішній вже закрито, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 132, 170, 174, 350, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000898, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №201/18069/15-к від 16.12.2015 року відмовити, оскільки дана ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно припинила свою дію у зв`язку із закриттям цього кримінального провадження постановою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 30.03.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала суду, постановлена на підставі ч.9 ст.100 КПК України після закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, за якою вирішено питання про долю речових доказів і документів, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1