Справа №: 272/40/24
Провадження № 1-кп/272/73/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

Андрушівськийрайонний суд Житомирськоїобласті в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Андрушівка кримінальне провадження № 0000003 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стара Котельня, Андрушівського

району, Житомирської області, українець, громадянин України, з

середньою освітою, не працюючий, не одружений, який депутатом

та інвалідом не являється, зареєстрований та проживаючий за

адресою:

АДРЕСА_1 , не судимий,

-за ст. 162 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту та наданої угоди про примирення від 10 січня 2024 року ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України, за наступних обставин.

17.12.2023, близько 21 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував поблизу території домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке з квітня 2017 року перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 .

У цей день, час та місці, за вказаних обставин, у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел направлений на порушення недоторканості іншого володіння особи, шляхом незаконного проникнення на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою пошуку майна, яке можливо викрасти та реалізувати.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, без розриву в часі, ОСОБА_4 , через дерев`яний паркан переліз на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 17.12.2023 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 незаконно перебуваючи на території вказаного домоволодіння, та усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла осіб, які в ньому проживають, побачив, що увімкнулося освітлення біля будинку та після увімкненого вуличного освітлення покинув територію вказаного домоволодіння, через дерев`яний паркан.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 , без законних на те підстав, незаконно проник на територію домоволодіння, чим порушив недоторканість іншого володіння ОСОБА_5 .

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про примирення ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. ОСОБА_4 також погодився з потерпілою ОСОБА_5 на призначення йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Також, у даній угоді зазначено роз`яснення обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та потерпілою угоду про примирення, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вона підтримує укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення, заподіяна шкода відшкодована в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згодна, угода є добровільною, вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які були роз`яснені судом.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого щодо ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду та просив затвердити, так, як угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Враховуючи, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для примирення наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, і обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Враховуючи вимоги укладеної угоди, за якою ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання виконувати всі обов`язки, які будуть покладені на нього судом, суд затверджує угоду про примирення.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду від 10 січня 2024 року по кримінальному провадженню № 00000003 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 про примирення затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Речові докази: оптичний диск DVD-R-залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1