Справа № 493/66/24
Провадження № 1-кп/493/83/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001015 від 01.11.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перейма Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, пенсіонера, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, немаючого судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2023 року, більш точного часу під час досудового та судового слідства встановити не вдалося, ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, запровадженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким затверджений Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовжений указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 15.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб, через незачинену хвіртку, проник на територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де на подвір`ї побачив та вчинив крадіжку самокату марки «CORSO» scooter, JT 32050, вартістю 1525,00 грн., що належав потерпілій ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1525,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що 01.10.2023 року в післяобідній час, повертаючись до свого дому за адресою: АДРЕСА_1 , проходив повз домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де на подвір`ї побачив самокат. Через незачинену хвіртку він зайшов на територію вказаного домоволодіння і забрав самокат, який використовував для перевезення особистих речей. Після чого, вказаний вище самокат залишив у себе. Згодом його добровільно видав працівникам поліції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному розкаюється, обставини справи розуміє правильно, докази не оспорює, що відповідно до умов ч. 3 ст. 349 КПК України, дає суду право, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин справи, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , наданої Подільським РВ № 1 філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, відбування покарання обвинуваченим без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих її членів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В силу ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

В силу ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Також, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, а саме, що останній в силу ст. 89 КК України, не має судимості; щиро розкаявся; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; має задовільну характеристику, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень необхідно призначити останньому покарання у виді позбавлення волів межах санкції ч.4 ст.185 КК України, так як тільки такий вид кримінального покарання є необхідними та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд вважає за можливе з вищезазначених підстав, відповідно до ст.. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не заявлявся.

Враховуючи, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, при розслідування якого проводилася експертиза, суд вважає, що витрати пов`язані з проведенням експертизи підлягають стягнення з обвинуваченого, відповідно до ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на майно, вилучене під час проведення досудового слідства підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2024 року скасувати.

Речові докази по справі, а саме самокат марки «CORSO» scooter, JT 32050, який перебуває на відповідальному збереженні у потерпілої ОСОБА_5 , повернути за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень).

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілими в той же строк з моменту отримання його копії.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію потерпілій.

СУДДЯ