УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року

м. Київ

справа № 450/2642/21

провадження № 51-3132 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року,

встановив:

За вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за частиною 1 частиною 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу під час розгляду кримінальної справи в розмірі 8750 грн.

Постановлено частково задовольнити цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування шкоди. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - «СК «УСГ») на користь ОСОБА_4 65 000 грн завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля; 6600 грн - відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням; 20 000 грн - відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності; 1330 грн - моральної шкоди; 855,75 грн - витрати на правову допомогу.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 22879 грн - завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля; 2120 грн - витрат за зберігання автомобіля; 57340 грн - моральної шкоди; 637,18 грн - витрати на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , представника цивільного відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «УСГ» ОСОБА_8 задоволено частково. Постановлено задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року щодо ОСОБА_5 скасовано. На підставі пункту 2 частини 1 статті 49 ККзвільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Постановлено залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до «СК «УСГ», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року на підставі статті 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) повернуто потерпілому ОСОБА_9 його заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 450/2642/21.

У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перегляд вказаної ухали апеляційного суду від 29 травня 2024 року в касаційному порядку. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що 25 серпня 2021 року його представник -адвокат ОСОБА_10 подав до суду першої інстанції позов, у якому, серед іншого, просив стягнути з відповідачів пропорційно витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Вказує на те, що 12 червня 2023 року в суді першої інстанції його представником - адвокатом ОСОБА_11 перед оголошеними судом дебатами було подано заяву про стягнення судових витрат з обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме витрат, які він поніс за надання правової допомоги цим адвокатом. При цьому, стверджує, що у цю вимогу не входили вимоги про відшкодування витрат, понесених потерпілим на правову допомогу, які були зазначені у цивільному позові від 25 серпня 2021 року.

Зазначає про те, що апеляційним судом не було вирішено питання про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 судових витрат. Сторона потерпілого не змогла подати в судовому засіданні заяву про стягнення судових витрат, оскільки клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності було подано до початку дебатів і суд видалився відразу після оголошення цього клопотання до нарадчої кімнати.

Посилається на те, що 25 травня 2024 року потерпілим ОСОБА_4 направлено до Львівського апеляційного суду заяву про стягнення судових витрат у цьому кримінальному провадженні, яку було повернуто ухвалою апеляційного суду від 29 травня 2024 року. На думку потерпілого, висновок апеляційного суду про те, що заяву про стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_4 заявив у межах цивільного позову в даному кримінальному провадженні, не відповідає матеріалам провадження. До того ж, посилається на те, що апеляційним судом не враховано висновки, які викладено в постановіВеликої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року (справа № 462/6473/16-ц), відповідно до яких витрати, понесені в кримінальному провадженні, не можуть бути стягнуті за позовом у порядку цивільного судочинства, а питання про їх розподіл вирішується за правилами КПК.

Водночас, на думку потерпілого, позиція суду апеляційної інстанції про те, що чинним КПК не передбачена можливість постановлення апеляційним судом будь-яких додаткових рішень після перегляду рішень суду першої інстанції, суперечить вимогам КПК та висновкам, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року (справа № 462/6473/16-ц) та 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17).

Між тим, вважає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 вересня 2023 року (справа № 686/1699/20) визнано правильним рішення Хмельницького апеляційного суду, який саме окремим рішенням стягнув із особи, звільненої від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені потерпілим, вже після постановлення ухвали 15 листопада 2022 року про звільнення на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції.

Частиною 7 статті 128 КПК передбачено, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року (справа № 462/6473/16-ц), питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку.

Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду від 29 травня 2024 року, цивільний позивач ОСОБА_4 , звернувшись до ПАТ «СК «УСГ», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_5 , з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, просив, в тому числі, стягнути з відповідачів пропорційно витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2023 року щодо ОСОБА_5 скасовано. На підставі пункту 2 частини 1 статті 49 ККзвільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Постановлено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ПАТ «СК «УСГ», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_5 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

З огляду на зазначене, потерпілий не позбавлений можливості звернутись з цивільним позовом, в тому числі в частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених до закінчення розгляду провадження, в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, Львівським апеляційним судом правильно повернуто заяву щодо ухвалення додаткового рішення у цій справі про стягнення витрат на правову допомогу, подану після завершення апеляційного перегляду вироку, оскільки кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості постановлення додаткового рішення у частині цивільного позову, у тому числі у взаємозв`язку з тією обставиною, що такий цивільний позов було залишено без розгляду.

Водночас, у суду апеляційної інстанції не було іншої процесуальної можливості прийняття рішення за поданою заявою про винесення додаткового судового рішення, окрім як повернення вказаної заяви про стягнення судових витрат, поданої у провадженні, в якому закінчено апеляційний розгляд, а цивільний позов залишено без розгляду.

З урахуванням наведеного, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року (справа № 462/6473/16-ц) та 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17).

Крім того, посилання потерпілого на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 вересня 2023 року (справа № 686/1699/20) є нерелевантними, оскільки в цьому провадженні Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для передачі на її розгляд кримінального провадження та повернула це провадження для подальшого розгляду.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 травня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12