Справа № 947/9621/24
Провадження № 1-кп/947/804/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001693 від 30.11.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Літин, Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, з незакінченою вищою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді курсанта

ІНФОРМАЦІЯ_2 , факультету «підготовки спеціалістів військової розвідки та сил спеціальної операції», у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час з підстав, зазначених в письмовому клопотанні, на які він послався в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, вказавши, що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, та для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків необхідно відмовити в задоволенні клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання захисту, суд приходить до наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Так, на даній стадії судового провадження встановлено, що обвинувачений повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.62, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п.99, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, відшкодував завдану потерпілим шкоду у зв`язку із чим потерпілі надали заяви про відсутність будь-яких претензій матеріального або морального характеру до ОСОБА_3 , має постійне місце проживання, характеризується винятково позитивно, закінчив 3 курс Військової академії м.Одеси, факультету «підготовки спеціалістів військової розвідки та сил спеціальної операції».

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що ризик, який був встановлений слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу на даний час хоча й продовжує існувати, однак останній суттєво зменшився, та його запобіганню достатнім буде запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Суд вважає, що вказаний запобіжний захід забезпечить швидке та повне проведення судового розгляду, а також виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався захисник обвинуваченого у клопотанні про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак подане клопотання захисника підлягає задоволенню частково.

Так, суд вважає, що запобіганню встановленому ризику може запобігти запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 177, 178, 182, 183, 369-372, КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язавши цілодобово не залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ,без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язки: за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду та утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

Надати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,дозвіл залишати житло за адресою:АДРЕСА_2 ,для відвідування Військової академії (м.Одеса), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та дозвіл на перебування у Військовій академії (м.Одеса) відповідно до визначеного плану занять.

Виконання ухвали суду та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначити строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом два місяця, тобто до 24.08.2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинуваченого та відповідній посадовій особи ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1