Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/868/24
У Х В А Л А

05.07.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора по кримінальному провадженню ЄРДР №0000102 від 05 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця військової служби, що займав посаду стрільця-хімік 1 відділення 1 взводу охорони 4 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч.2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше засуджений 27.06.2019 вироком Хустського районного суду за ч.1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі (покарання відбув) та будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000054 від 02.02.2022 (кримінальне провадження перебуває на розгляді у Виноградівському районному суді), на шлях виправлення не став, не вчинив для себе належних висновків, а вчинив нові злочини за наступних обставин.

ОСОБА_5 10.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та в той же день направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

12.06.2023 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_5 призначений на посаду стрільця-хіміка 1 відділення 1 взводу охорони 4 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Установлено, що 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №164 від 13.06.2023 солдату ОСОБА_5 призупинено грошове забезпечення та виключено із інших видів забезпечення, як такого, що самовільно залишив військову частину 12.06.2023.

Так, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, солдат ОСОБА_5 , зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності за наступних обставин.

Так, 04.02.2024, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на проїжджій частині дороги, навпроти будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю шляхом демонстративної зневаги норм моральності та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки,в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розпочав сварку із ОСОБА_11 , який в той час знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , в ході якої принижуючи його гідність нецензурними словами, показуючи свою зверхність над ОСОБА_11 перед присутніми, в ході раптового нападу агресії наніс ОСОБА_11 однин удар своєю правою рукою стиснутою в кулак в область правої сторони скроневої кістки його голови, один удар своїм правим ліктем в область правої сторони грудної клітки ОСОБА_11 та один удар своєю правою ногою в область задньої частини правої ноги ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_5 , 04.02.2024, у період часу із близько 15 години 00 хвилин до близько 16 години 00 хвилин, продовжуючи свої протиправні дії з порушення громадського порядку, діючи спільно групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , знаходячись в дерев`яній бесідці, яка знаходиться на відстані близько 50 метрів від тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, шляхом демонстративної зневаги норм моральності та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, продовжуючи принижувати гідність ОСОБА_11 ображав його нецензурними словами, примушував останнього визнаватися у вчиненні дій, що принижували гідність потерпілого ОСОБА_11 , плював на останнього та наніс своєю правою та лівою руками стиснутими в кулак не менше трьох ударів в область правої та лівої сторони голови ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 своєю правою та лівою руками стиснутими в кулак наніс ОСОБА_11 не менше 2 ударів в область правої та лівої сторони голови ОСОБА_11 , в свою чергу ОСОБА_10 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_11 наніс долонею правої руки потерпілому ОСОБА_11 не менше трьох ударів в область лобної частини голови.

У подальшому, 04.02.2024, у період часу з близько 16 години 00 хвилин, до близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії з порушення громадського порядку, діючи спільно групою осіб із ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_9 , який за вказівкою ОСОБА_5 здійснював відеозйомку на свій мобільний телефон, знаходячись в дерев`яній бесідці, яка знаходиться на відстані близько 50 метрів від тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , продовжив ображати потерпілого принижувати його людську гідність, при цьому примушував останнього визнаватися у вчиненні дій, що принижували гідність потерпілого, плював на нього, в свою чергу ОСОБА_8 наніс один удар своєю взутою правою ногою в область лівої сторони голови ОСОБА_11 , який в той час знаходився в безпорадному стані, стоячи навколішки на землі.

Надалі, 04.02.2024 близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії з порушення громадського порядку, діючи спільно групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в присутності ОСОБА_7 , рухаючись в напрямку поля поблизу вулиці Щербакова в смт. Королево Берегівського району Закарпатської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та діючи із особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , показуючи свою зверхність над ОСОБА_11 перед присутніми, наніс один удар своєю правою ногою в область грудної клітини ОСОБА_11 , внаслідок чого останній впав на землю та в цей час, ОСОБА_8 , наніс один удар своєю правою ногою в область паху ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Окрім цього, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем повинен свято і непорушно додержуватися вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності, кожна людина має право на особисту недоторканість, кожен зобов`язаний неухильно їх додержуватись, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаний Націй від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

У ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, 04.02.2024, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на проїжджій частині дороги, навпроти будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись раптовим умислом на нанесення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час раптового нападу агресії, наніс ОСОБА_11 однин удар своєю правою рукою стиснутою в кулак в область правої сторони скроневої кістки його голови, один удар своїм правим ліктем в область правої сторони грудної клітки ОСОБА_11 та один удар своєю правою ногою в область задньої частини правої ноги ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_5 , 04.02.2024, у період часу із близько 15 години 00 хвилин до близько 16 години 00 хвилин, продовжуючи свої протиправні дії, керуючись умислом на нанесення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, діючи спільно групою осіб із ОСОБА_8 знаходячись в дерев`яній бесідці, яка знаходиться на відстані близько 50 метрів від тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, наніс своєю правою та лівою руками стиснутими в кулак не менше трьох ударів в область правої та лівої сторони голови ОСОБА_11 , після чого

ОСОБА_8 своєю правою та лівою руками стиснутими в кулак наніс ОСОБА_11 не менше 2 ударів в область правої та лівої сторони голови ОСОБА_11 .

В подальшому, 04.02.2024 у період часу з близько 16 години 00 хвилин, до близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, керуючись умислом на нанесення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, діючи спільно групою осіб із ОСОБА_8 , знаходячись в дерев`яній бесідці, яка знаходиться на відстані близько 50 метрів від тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, продовжив ображати потерпілого ОСОБА_11 принижувати його людську гідність, при цьому примушував останнього визнаватися у вчиненні дій, що принижували гідність потерпілого ОСОБА_11 , в свою чергу ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , наніс один удар своєю взутою правою ногою в область лівої сторони голови ОСОБА_11 , який в той час знаходився безпорадному стані стоячи навколішки на землі.

Надалі, 04.02.2024 близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії керуючись умислом на нанесення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, діючи спільно групою осіб із ОСОБА_8 , рухаючись в напрямку поля поблизу вулиці Щербакова в смт. Королево Берегівського району Закарпатської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, наніс один удар своєю правою ногою в область грудної ОСОБА_12 , внаслідок чого останній впав на землю та в цей час, ОСОБА_8 , наніс один удар своєю правою ногою в область паху ОСОБА_11 .

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 отримав множинні тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, серед яких тяжкі тілесні ушкодження у вигляді «внутрішньо-черепної травми з субдуральною гематомою та забоєм мозку, що мали наслідки у вигляді гнійного мененгіту та тривалого коматозного стану», які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та перебувають в причинному зв`язку із настанням смерті, що настала 25 березня 2024 року в реанімаційному відділенні КНП «Виноградівської РЛ».

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, таке, що спричинило смерть потерпілого.

09.02.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.2 ст. 296 КК України.

05.07.2024 ОСОБА_5 , вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.2 ст. 121 та ч.2 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , протоколами проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту із ОСОБА_10 , протоколом огляду предмета (відеозапису); висновком судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 (прижиттєве), висновком судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 (посмертне) та іншими матеріалами кримінального провадження, у своїй сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри вказаної особи у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Повідомлення про підозру повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, щодо поняття «обґрунтованості».

Вручена підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. theUnitedKingdom».

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

09.02.2024 ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із закінченням дії запобіжного заходу 09.04.2024 року.

09.02.2024 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Так, згідно вказаної ухвали слідчим суддею зазначено про доведеність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.2 ст. 296 КК України.

Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_5 ,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.2 ст. 296 КК України, яка 09.02.2024 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена.

Також визнано доведеними обставини про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважав доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також враховано тяжкість вчиненого злочину: підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років та умисний злочин передбачений ч.2 ст. 296 КК України який, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 03квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0000102 від 05лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 296 КК України продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 09 травня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду №299/868/24 від 08.05.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 05.02.2024 року, продовжено до п`яти місяців, тобто до 09 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду №299/868/24 від 08.04.2024 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , продовжено в межах строку досудового розслідування тобто до 06 травня 2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 06 липня 2024 року, однак досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не закінчено, а тому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбаченіст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, для запобігання ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області з цією метою, впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженню з метою зміни ними показів, які викривають його злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, таз метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.

Приймаючи до уваги, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, враховуючи той факт, що по теперішній час продовжують мати місце ризики, що встановлені стороною обвинувачення та судом при обранні та продовженні даного запобіжного заходу, а саме можливість ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні шляхом впливу на свідків та співучасників кримінального правопорушення, а також можливість, в разі обрання йому запобіжного заходу, що не пов`язаний із обмеженням його волі, учинити інше кримінальне правопорушення. Відтак, у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні саме такого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки особи, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні вище, які наразі залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 8, 10, 11 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

4) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

5) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

6) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

7) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

8) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість тримання під вартою ОСОБА_5 , не встановлено.

Окрім того, сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_5 являється діючим військовослужбовцем стрілець-хімік 1 відділення 1 взводу охорони 4 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 та який згідно діючих норм Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Разом з цим, з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, вбачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №164 від 13.06.2023 солдату ОСОБА_5 призупинено грошове забезпечення та виключено із інших видів забезпечення, як такого, що самовільно залишив військову частину 12.06.2023.

Вказаний вище факт, а також те, що відносно ОСОБА_5 у Виноградівському районному суді розглядається обвинувальний акт, в рамках кримінального провадження№ 0000054 від 02.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), що передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а також у Свалявському районному суді розглядається обвинувальний акт, в рамках кримінального провадження №0000244 від 14.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), що передбачений ч. 5 ст. 407 КК України (Справа № 306/509/24), повністю підтверджують ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, при обранні йому запобіжного заходу, що не пов`язаний із триманням під вартою, а також характеризує (створює репутацію) особу підозрюваного, як такого, що не стає на шлях виправлення, не робить для себе належних висновків, а продовжує вчиняти злочини.

Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вивченням особи підозрюваного, на даний час, встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_14 вчинив тяжкий злочин пов`язаний із застосуванням насильства до потерпілого, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим, оскільки воно на думку органу досудового розслідування буде неефективним.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування не встановлено осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, та невідворотність покарання, останній може ухилитись від досудового розслідування та суду, наприклад, покинувши межі країни, вчинити нове кримінальне правопорушення або ж може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно із ч. 7 ст. 290 КПК України про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

05.07.2024 сторону захисту, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та їх захисникам у порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

У ч. 6 ст. 290 КПК України зафіксовано, що сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Враховуючи викладене, станом на 05.07.2024 підозрювані ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та їх захисники, ще не розпочали процес ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, доступ до наявних у них речових доказів та документів, які вони збираються використовувати в суді, як доказ, ще не надали, а відтак є всі підстави вважати, що відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, може зайняти тривалий час, не менше 3-5 днів.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи положення ч. 5 ст. 219 КПК України, продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів не буде суперечити вимогам ст. 197 КПК України щодо строку дії ухвали про тримання під вартою та продовження такого строку у межах строку досудового розслідування.

Продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення Європейського суду з прав людини «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку.

Оцінюючи в сукупності викладене, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст. ст. 183, 199 КПК України, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В свою чергу, відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , а саме: ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, вчинений із застосуванням насильства.

Крім того, до підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати максимальний строк тримання під вартою шістдесят днів, оскільки кількість наданих для ознайомлення стороні захисту матеріалів досудового розслідування має великий обсяг, та становить 3 томи, а речові докази зберігаються як при матеріалах кримінального провадження, так і в інших місцях, а також сторона захисту ще не надала доступ до своїх матеріалів, тому відповідно до усталеної практики зазначений етап ознайомлення сторін із матеріалами кримінального провадження може зайняти тривалий час, не менше 60 днів.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили таке задоволити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечили, вважали, що запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім цього сторона захисту вважала, що прокурор, слідчий порушують право на захист, клопотання про продовження строку тримання під вартою подули без дотримання строку, встановленого у ч. 1 ст. 199 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому існують достатні підстави для продовженні строків тримання під вартою підозрюваному. Зворотне підозрюваним та його захисником в судовому засіданні не доведено, зокрема не спростовано зменшення ризиків підозрюваного, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, існує ризик його протиправної поведінки в майбутньому, враховуючи те, що підозрюваний раніше судимий, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Слідчий суддя не приймає до уваги заперечення сторони захисту в частині того, що інші менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки такі спростовані матеріалами справи: аналіз особистості ОСОБА_5 із зібраних наявних характеризуючих даних, вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві, будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину, після чого на протязі більше як 6 місяців до місця військової служби не прибув, що стверджується відповідним наказом командира військової частини.

Сукупність встановлених обставин свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та наявні об"єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і ці обставини виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє та приймає рішення про задоволення клопотання.

Так, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Разом з тим, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, дають підстави слідчому судді для задоволення клопотання.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею не встановлено.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею надано оцінку клопотанню на предмет відповідності вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України, перевірено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, проведено аналіз наявності обставин та наведених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Поряд з цим констатує, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано без дотримання ч. 1 ст. 199 КПК України. Строк досудового розслідування слідчим суддею продовжено до 09.07.2024 року (включно). Матеріали клопотання не містять даних про те, що стороною обвинувачення виконано вимоги ст. 290 КПК України, завершено досудове розслідування, у зв`язку з чим слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою підозрюваному в межах строків досудового розслідування, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 199 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування з 05.07.2024 року і до 09.07.2024 року (включно).

Датою закінчення строку дії запобіжного заходу є 10.07.2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1