Справа № 450/2203/21 Провадження № 1-кс/450/382/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю потерпілого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву представника потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 07.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив :

на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 07.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

22.04.2024 року представник потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав на адресу суду заяву про відвід судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 07.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Заява про відвід мотивовано тим, що 31.01.2024 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 від 31.01.2024 року було постановлено ухвалу про доручення органу досудового розслідування про проведення повторного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 щодо відтворення обставин та механізму події, яка мала місце 05.03.2021 р. в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 . В судовому засіданні 22.08.2022 р. представником потерпілого було заявлено клопотання про одночасний допит свідків, проте суд в задоволенні цього клопотання відмовив.

Ухвала Пустомитівського районного суду від 31.01.2024 р., про доручення органу досудового розслідування про проведення повторного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 , винесена судом під головуванням судді ОСОБА_5 з порушенням вимог ст.ст. 333, 363 та 365 КПК України, без клопотання сторін кримінального провадження, уже після закінчення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, тобто з порушенням належної правової процедури. Таким чином, наявні обставини викликають обгрунтований сумнів у неупередженності головуючої судді ОСОБА_5 .

Представник потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 подану заяву про відвід судді підтримав з мотивів викладених у заяві.

Потерпілий ОСОБА_3 підтримав позицію свого представника.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися хоча про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Перевіривши доводи та обґрунтування заявленого відводу, викладені в заяві, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав:

положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу. Таких підстав захисником не наведено.

Водночас, згідно за п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним. Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів. Суб`єктивний критерієм є безсторонність, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відповідно до ст. 321 КПК України, виключно головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Згідно статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя повинен вирішувати питання в судовій справі та приймати судові рішення за обставин, що виключають будь-який сторонній вплив на нього.

Покликання представника потерпілого на обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 у даній справі, зводяться до незгоди з процесуальними діями головуючого судді в кримінальному провадженні, під час ведення процесу, що стверджується журналом судового засідання ві 31.01.2024 року, в якому зафіксовано всі процесуальні дії головуючого судді та учасників справ. Інших достатніх доказів щодо упередженості судді ОСОБА_5 представником потерпілого не надано.

Аналіз даного твердження дозволяє дійти висновку, що сама по собі лише відмова суду задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) не є доказом його упередженості.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади процесуальні дії судді», законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи не можуть бути підставою згідно з ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі, у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Таким чином, наведені захисником підстави відводу головуючого судді ОСОБА_5 не викликають сумнівів у її неупередженості під час розгляду кримінального провадження та фактично зводяться до незгоди захисника з процесуальними діями судді в ході ведення процесу.

З врахуванням наведеного суд вважає, що представником не наведено, а судом не встановлено жодної підстави, передбаченої ст.75 КПК України, для відводу головуючого судді ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява представника потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді не містить даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені нормами КПК України, на які посилається захисник обвинуваченого як на обставини, що виключають участь судді у розгляді справи, заявлений відвід не вмотивований та не обґрунтований, відсутні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу і заінтересованість судді в результатах даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви представника потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 07.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1