ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6366/23
Провадження № 1-кс/362/137/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 24.11.2017 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову від 24.11.2017 року слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 000019 та поновлення слідства по справі.

Вказуючи на те, що кримінальне провадження № 000019 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань Васильківською міжрайонною прокуратурою ще 18 березня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Підставою для цього стала її заява до прокуратури щодо невиконання судового рішення, за яким мешканець села Саливінки ОСОБА_5 мав відшкодувати за заподіяну ним їй матеріальну шкоду в розмірі 5835 гривень та 3000 гривень за заподіяну моральну шкоду. Це стягнення мало бути виконане за відповідним виконавчим листом.

Розслідування за вказаним провадженням проводив слідчий СВ Васильківського відділу поліції ГУНП у Київській області ОСОБА_6 . Він же в процесі проведення слідчих дій відбирав у неї пояснення як постраждалої від вчинення протиправної дії. З часом він же, ОСОБА_7 .Голодний, у черговій телефонній розмові з ним, повідомив її, що слідство не знайшло доказів на наявність у гр. ОСОБА_5 рухомого і нерухомого майна, на яке виконавча служба мала зробити стягнення.

А нещодавно, приблизно місяць тому, в черговій телефонній розмові із слідчим Голодним сам же ОСОБА_8 повідомив її, що справою ОСОБА_5 він не займається, справу він передав слідчому ОСОБА_4 і той закрив провадження ще в 2017 році. А на її запитання, «чому мене не було своєчасно проінформовано про закриття провадження» Голодний відповіді їй не надав, перервавши їх з ним розмову.

Тож відразу вона 04.09.2023 року звернулася до канцелярії вже тепер Васильківського відділку №1 Обухівського РУП із заявою про термінове надання їй копії постанови про закриття кримінального провадження № 000019, яку вона отримала лише 02.10.2023.

Звісно, що невиконання Судового рішення є карним діянням, за яке ст. 382 КК України передбачено відповідне покарання. І в даному випадку обов`язком слідства є зібрати докази про те, що гр. ОСОБА_5 злісно ухиляється від виплати їй визначеної судом суми матеріальної і моральної шкоди. Та слідчий ОСОБА_4 цілеспрямовано умисне закрив вказане досудове провадження, виніс Постанову про закриття кримінального провадження № 000019 зазначивши, що нібито не заподіяна істотна шкода фізичній особі, тобто мені. Таким чином слідчий ОСОБА_4 вважає, що борг гр. ОСОБА_5 переді мною в загальній непроіндексованій сумі 8835 гр. не є істотною шкодою заподіяною їй ??? Вона з таким висновком слідчого ОСОБА_4 не погоджуюся, бо це є особливо цинічним на фоні того, що сам гр. ОСОБА_5 фактично є достатньо забезпеченою людиною в матеріальному плані, а власно збудований ним за час, що сплинув, добротний будинок, автомобіль, яким він користується, та бізнес, яким він заробляє собі на пристойне життя, оформлено на підставних осіб.

ОСОБА_3 направила до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності та задовольнити її скаргу.

Представник ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області в судове засідання, не з`явився направили до суду матеріали кримінального провадження № 000019 від 18.02.2015 року.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 000019 від 18.02.2015 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000019 від 18.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 24.11.2017 року кримінальне провадження № 000019 від 18.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, закрито у зв`язку з тим, що у вищевказаному діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що у боржника відсутнє майно, що підлягає опису та реалізації в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим (прокурором) всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

В постанові слідчого СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 24.11.2017 року про закриття кримінального провадження №000019 від 18.02.2015 року необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Зміст зазначеної оскаржуваної постанови полягає в тому, що в ній слідчий обмежився посиланням тільки на акт державного виконавця №521/5 від 11.06.2009 року, але з матеріалів кримінального провадження не вбачається, яким чином він проводив слідчі розшукові дії.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №000019 від 18.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, слідчий СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчим не були проведені жодні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, допит свідків, речові докази, документи, висновки експертів, проведення слідчих експериментів.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не були предметом контролю слідчимпри проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги ОСОБА_3 , та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження №000019 від 18.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування уповноваженому органу слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні саме слідчі дії згідно КПК України (допитати потерпілу, особу на яку вказує потерпіла; свідків, тощо) щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини вчинення кримінального правопорушення за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с та н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 24.11.2017 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 24.11.2017 року про закриття кримінального провадження № 000019 від 18.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 000019 від 18.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України повернути до СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 04.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9