Провадження № 1-в/127/822/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. На даний час відбув строку покарання, на підставі вказаного, просив застосувати до нього ст. 81 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання. Вказав на особу засудженого ОСОБА_4 , який 13 разів притягувався до кримінальної відповідальності, раніше до останнього застосовувались заохочувальні кримінально-правові норми, а саме ЗУ «Про амністію» та умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, разом з тим, останній продовжив вчиняти кримінальні правопорушення за що в подальшому і був засуджений. Крім того, просив врахувати висновок щодо ступеня виправлення засудженого, згідно якого ОСОБА_4 не довів своє виправлення у зв`язку з чим, установою прийнято рішення про недоцільність застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення. Також просив врахувати, що на даний час засуджений не працює. З вказаних підстав просив відмовити у клопотанні.

В судовому засіданні представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» просив відмовити у задоволенні клопотання, повідомив, оскільки відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 не довів своє виправлення, у зв`язку з чим рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_4 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка на даний час не довела свого виправлення. Крім того, просив врахувати, що на даний час засуджений не працює.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання, вказав, що за період відбування покарання у ДУ «ВВК №86» тричі заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. На даний час не працює через отриману травму ноги.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, дійшов висновку про недоцільність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_4 з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.03.2021 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на три роки шість позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 14.04.2021 року.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_4 відбув визначений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання та за вказаним критерієм може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_4 не менше 3/4 строку покарання та доведення останнім свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому, для встановлення виправлення засудженого враховується поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.11.2023 року ОСОБА_4 відбув 3/4 строку призначеного покарання. Таким чином, перша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого наявна і виникла вона незалежно від волі особи, а в результаті перебування ОСОБА_4 в установі виконання покарання на підставі вироку суду.

Разом з тим, на переконання суду відсутня інша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а саме доведення засудженим ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

Так, з характеристики на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що останній тричі заохочувався адміністрацією установи, однак характеризується посередньо, по відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе, заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, разом з тим, не завжди робить для себе належні висновки. Крім того, приймає участь у реалізації програми диференційовано-виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Крім того, у засудженого ОСОБА_4 встановлений середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Крім того, рішенням комісії установи (протокол №25 від 05.12.2023 року) засудженому ОСОБА_4 відмовлено у умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела своє виправлення.

У висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи зазначено, що засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, суд звертає увагу і на той факт, що жодного доказу працевлаштування та нарахування засудженому заробітної плати матеріали клопотання не містять. Дані про те, що засуджений не працює через травму ноги, жодним доказом не підтверджені та взагалі спростовані характеристикою на засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої, останній не працює за власним бажанням.

Вищевказані обставини свідчать про те, що матеріали справи не мають достатніх даних, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки останній не працевлаштований за власним бажанням, за період відбування покарання має посередню характеристику, комісією установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та звільнявся умовно-достроково, після чого продовжував вчиняти нові кримінальні правопорушення, що в сукупності з даними про те, що відносно ОСОБА_4 встановлений середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, що може вказувати на повторність вчинення ним нового кримінального правопорушення після звільнення.

Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, враховуючи сукупність вищенаведених даних у справі, суд не вбачає сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого, а відповідно і його виправлення, що зумовлює відмову в задоволені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя :