Справа № 456/2813/19
Провадження № 1-кп/456/25/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000684 від 09.06.2019, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Дзержинського міського суду Дніпропетровської області від 26.09.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, 16.11.2016 звільненого по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2019 близько 20:00 ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував біля входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні по АДРЕСА_2 , де працівники приймального відділення надавали медичну допомогу хворому.

Під час спілкування ОСОБА_4 із вказаними працівниками приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 в останнього раптово виник з ними словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи умисно, безпричинно, зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, з хуліганських спонукань дістав із кишені розкладний ніж, яким користувався у побуті, що не відноситься до холодної зброї, та почав ним розмахувати. В цей час фельдшер бригади ЕМД № НОМЕР_1 ОСОБА_6 зачинив двері входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні з метою припинення хуліганських дій останнього. Однак ОСОБА_4 , продовжуючи висловлюватись нецензурною лайкою, не маючи наміру припинити свої злочинні дії, умисно, безпричинно своєю ногою штовхнув скляні двері, які в той час притримував потерпілий ОСОБА_6 , в результаті чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на задній поверхні правої кисті правої руки, а саме: в ділянці дистальної третини другої п`ястної кістки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В подальшому, не маючи наміру припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_4 з хуліганських спонукань підійшов до автомобіля екстреної медичної допомоги та умисно наніс два удари ножем по лобовому склу автомобіля, яке внаслідок цього було пошкоджене, чим спричинив матеріальні збитки на суму 7270,00 грн.

В результаті неправомірних хуліганських дій ОСОБА_4 було зірвано роботу приймального відділення Стрийської центральної міської лікарні, що призвело до неможливості надання медичної допомоги хворим у період з 19:57 до 20:50. Крім цього, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» матеріальну шкоду на загальну суму 7270,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що дійсно 08.06.2019 близько 20:00, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував біля входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні по АДРЕСА_2 , де між ним і працівниками приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 раптово виник словесний конфлікт, в ході якого він дістав із кишені розкладний ніж, яким користувався у побуті, та почав ним розмахувати. В цей час фельдшер ОСОБА_6 зачинив двері входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні, а він своєю ногою штовхнув скляні двері, які в той час притримував потерпілий ОСОБА_6 , в результаті чого спричини йому тілесні ушкодження. Потім він підійшов до автомобіля медичної допомоги та наніс два удари ножем по лобовому склу автомобіля, пошкодивши його. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 , представники потерпілих КЗ ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та КНП Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня», що є правонаступником Стрийської центральної міської лікарні, в судове засідання не прибули, подали клопотання про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, щодо призначеного судом покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладаються на думку суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, рецидив кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, так як саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 65 КК України за своїм видом та буде необхідним для досягнення його мети, тобто необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так й іншими особами.

КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свій позов потерпілий мотивує тим, що відповідно до матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи 08.06.2019 близько 20:00 ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував біля входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні, де працівники приймального відділення надавали йому медичну допомогу. В цей час між ОСОБА_4 та медичним працівником ОСОБА_6 виник конфлікт, у результаті якого ОСОБА_4 дістав із кишені розкладний ніж та почав ним розмахувати. В цей час ОСОБА_6 зачинив двері входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , однак той безпричинно своєю ногою штовхнув скляні двері, які в той час притримував потерпілий ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, після чого підійшов до автомобіля екстреної медичної допомоги та умисно наніс два удари ножем по лобовому склу автомобіля, пошкодивши його, чим спричинив матеріальні збитки на суму 7270,00 грн.

В результаті неправомірних хуліганських дій ОСОБА_4 було зірвано роботу приймального відділення Стрийської центральної міської лікарні, що призвело до неможливості надання медичної допомоги хворим у період з 19:57 до 20:50. Крім цього, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» матеріальну шкоду на загальну суму 7270,00 грн.

В судове засідання представник потерпілого КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» не прибув, подав клопотання про розгляд кримінального провадження та цивільного позову за його відсутності. Просив задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_4 7270,00 грн завданої матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 цивільний позов визнали, проти його задоволення не заперечили.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , давши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов переконливого висновку, що позов КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід задовольнити.

Судом встановлено, що 08.06.2019 близько 20:00 ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував біля входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні по АДРЕСА_2 , де працівники приймального відділення надавали йому медичну допомогу.

Під час спілкування ОСОБА_4 із вказаними працівниками приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 в останнього раптово виник з ними словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи умисно, безпричинно, зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, з хуліганських спонукань дістав із кишені розкладний ніж, яким користувався у побуті, що не відноситься до холодної зброї, та почав ним розмахувати. В цей час фельдшер бригади ЕМД № НОМЕР_1 ОСОБА_6 зачинив двері входу в приймальне відділення Стрийської центральної міської лікарні з метою припинення хуліганських дій останнього. Однак ОСОБА_4 , продовжуючи висловлюватись нецензурною лайкою, не маючи наміру припинити свої злочинні дії, умисно, безпричинно своєю ногою штовхнув скляні двері, які в той час притримував потерпілий ОСОБА_6 , в результаті чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на задній поверхні правої кисті правої руки, а саме: в ділянці дистальної третини другої п`ястної кістки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В подальшому, не маючи наміру припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_4 з хуліганських спонукань підійшов до автомобіля екстреної медичної допомоги та умисно наніс два удари ножем по лобовому склу автомобіля, яке внаслідок цього було пошкоджене, чим спричинив матеріальні збитки на суму 7270,00 грн.

В результаті неправомірних хуліганських дій ОСОБА_4 було зірвано роботу приймального відділення Стрийської центральної міської лікарні, що призвело до неможливості надання медичної допомоги хворим у період з 19:57 до 20:50. Крім цього, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» матеріальну шкоду на загальну суму 7270,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку - цивільного відповідача ОСОБА_4 , що стверджується матеріалами кримінального провадження, встановлено наявність шкоди пошкодження автомобіля потерпілого з хуліганських мотивів.

За результатами розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки доведено факт грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року в справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 з хуліганських мотивів пошкодив лобове скло автомобіля потерпілого, вартість лобового скла та вартість робіт з його встановлення становить 7270,00 грн, заподіявши позивачу КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» майнову шкоду на вказану суму, а тому цивільний позов КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 296КК України у виді 2 (двох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 942,06 грн (дев`ятсот сорок дві грн 06 коп.) процесуальних витрат за проведення експертизи холодної зброї.

Цивільний позов Комунального підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (, МФО 825014) 7270,00 грн (сім тисяч двісті сімдесят грн 00 коп.) матеріальної шкоди.

Речові докази: складний ніж із руків`ям зелено-білого кольору знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1