Єдиний унікальний номер 205/4875/24
1-кс/205/575/24
УХВАЛА

іменем України

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не маючого, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000469, внесеному до ЄРДР 02.04.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000469, внесеному до ЄРДР 02.04.2024 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , знаючи про те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 (затвердженого ЗУ №2102-ІХ від 24.02.2022) введено на території України воєнний стан, який Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 № 3564-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності, повторно, за наступних обставин.

Встановлено, що ОСОБА_5 з 05.03.2024 неофіційно працював у гаражі, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яким на підставі договору оренди від 01.01.2024 користується потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим, мав вільний доступ до даного приміщення.

Так, 18.03.2024 приблизно 08 годині 00 хвилині, ОСОБА_5 , зайшов до приміщення гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , куди мав вільний доступ. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 побачив кутову шліфувальну машинку «Зенит ЗУШ-125/1100 рс профи» та у нього раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаної шліфувальної машинки, яку останній визначив як об`єкт свого злочинного посягання, та яка належить ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану.

Далі, 18.03.2024 в період часу з 08 години 00 хвилин по 08 годину 50 хвилину (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні гаражу, яким користується потерпілий ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та особистої зацікавленості, знаходячись всередині приміщення зазначеного гаражу, взяв до рук кутову шліфувальну машинку «Зенит ЗУШ-125/1100 рс профи», що належить потерпілому ОСОБА_6 , вартість якої згідно висновку експерта № 1307 від 08.04.2024, становить 1581 гривень 80 копійок.

Далі, ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії, як і раніше мають таємний характер, утримуючи викрадене майно у прихованому стані, покинув приміщення гаражу, тим самим, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Після цього, ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта № 1307 від 08.04.2024, у розмірі 1581 гривень 80 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, вчиненого повторно, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Далі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про триваючий воєнний стан на території України, 26.03.2024 приблизно о 08 годині 00 хвилині зайшов до приміщення гаражу, куди мав вільний доступ, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яким на підставі договору оренди від 01.01.2024 користується потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, вчинене повторно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме редуктор заднього моста від автомобіля «ГАЗ 2705» 1999 року випуску, об`єм двигуна 2445 см3, який він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , цього ж дня, тобто 26.03.2024, близько 08 годині 00 хвилині хвилини, (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні вищевказаного гаражу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, в умовах воєнного стану, взяв майно, яке знаходилось з лівої сторони від вхідних дверей даного приміщення, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: редуктор заднього моста від автомобіля «ГАЗ 2705» 1999 року випуску, об`єм двигуна 2445 см3 вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/15674-АВ становить 6034 гривень 39 копійок.

Після чого ОСОБА_5 , поклав взяте майно, яке належить ОСОБА_6 , до ручного візку та накрив його різноманітними предметами, тим самим приховав викрадене ним майно від сторонніх осіб, після чого, ОСОБА_5 , утримуючи візок в прихованому стані покинув приміщення гаражу, тим самим зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму в розмірі 6034 гривень 39 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про триваючий воєнний стан на території України, 26.03.2024 приблизно о 08 годині 00 хвилині зайшов до приміщення гаражу, куди мав вільний доступ, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яким на підставі договору оренди від 01.01.2024 користується потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, вчинене повторно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: коробку передач від автомобіля «Москвич 2140» 1979 року випуску, об`єм двигуна 1500 см3, який він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , цього ж дня, тобто 27.03.2024, близько 08 годині 00 хвилині хвилини, (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні вищевказаного гаражу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, в умовах воєнного стану, взяв майно, що знаходилось з лівої сторони від вхідних дверей зазначеного приміщення, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: коробку передач від автомобіля «Москвич 2140» 1979 року випуску, об`єм двигуна 1500 см3, вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/15674-АВ становить 2000 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_5 , поклав взяте майно, яке належить ОСОБА_6 , до ручного візку та накрив його різноманітними предметами, тим самим приховав викрадене ним майно від сторонніх осіб, після чого, ОСОБА_5 , утримуючи візок в прихованому стані покинув приміщення гаражу, тим самим зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму в розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Далі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про триваючий воєнний стан на території України, 26.03.2024 приблизно о 08 годині 00 хвилині зайшов до приміщення гаражу, куди мав вільний доступ, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яким на підставі договору оренди від 01.01.2024 користується потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, вчинене повторно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: головку блоку циліндрів від автомобіля «ВАЗ 21043» 1988 року випуску, з vin НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1500 см3, який він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , цього ж дня, тобто 28.03.2024, близько 08 годині 00 хвилині хвилини, (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні вищевказаного гаражу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, в умовах воєнного стану, взяв майно, що знаходилось з лівої сторони від вхідних дверей зазначеного приміщення, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: головку блоку циліндрів від автомобіля «ВАЗ 21043» 1988 року випуску, з vin НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1500 см3, вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/15674-АВ становить 3351 гривень 99 копійки.

Після чого ОСОБА_5 , поклав взяте майно, яке належить ОСОБА_6 , до ручного візку та накрив його різноманітними предметами, тим самим приховав викрадене ним майно від сторонніх осіб, після чого, ОСОБА_5 , утримуючи візок в прихованому стані покинув приміщення гаражу, тим самим зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму в розмірі 3351 гривень 99 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про триваючий воєнний стан на території України, 31.03.2024 приблизно о 13 годині 00 хвилині прибув до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де у нього раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, вчинене повторно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_5 , будучи знайомим із мешканцями вказаного будинку, зайшов на територію домоволодіння шляхом вільного доступу, а саме з дозволу дружини потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, знаходячись у дворі домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , побачив у господарській будівлі кутову шліфувальну машинку «Dnipro-M GL-125S», що належить ОСОБА_7 , яку він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_5 , 31.03.2024 в період часу з 13 години 00 хвилин по 13 годину 20 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та особистої зацікавленості, взяв із зазначеного приміщення господарської будівлі до рук вище вказану кутову шліфувальну машинку «Dnipro-M GL-125S», яка належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якої згідно висновку експерта № 1308 від 08.04.2024 становить 1727 гривень 04 копійки.

Після цього, ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії, як і раніше мають таємний характер, утримуючи викрадене майно у прихованому стані, покинув приміщення домоволодіння, тим самим, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Після цього, ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 1308 від 08.04.2024, у розмірі 1727 гривень 04 копійки.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

19.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозра ОСОБА_5 , у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, повністю обґрунтована та підтверджується зібраними доказами в ході досудового розслідування у своїй сукупності, ними є:

- протокол огляду місця події від 02.04.2023 у приміщенні гаражу, який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

- протокол огляду місця події від 02.04.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

- Протокол впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ;

- Висновок судово-товарознавчої експертизи № 1307 від 08.04.2024;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- Протокол впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- Протокол впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 ;

- Висновок експерта за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/15084-АВ;

- Протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- Протокол впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- Протокол впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 ;

- Протокол допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- Протокол впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ;

- Висновок експерта 1308 від 08.04.2024.

Слідчий зазначає, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, вказав, що ОСОБА_5 , має можливість ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення, по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчать про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду, окрім того ОСОБА_5 , не має на утриманні родини, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, не має місця реєстрації, існує випадковими заробітками, джерело яких може знаходитись за межами місця розташування органу досудового слідства та суду, та той факт, що Дніпропетровська область межує з тимчасово окупованими територіями, що дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію області. Також слідчий зазначив, що про наявність ризику передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить той факт, що підозрюваному ОСОБА_5 , відомо про сімейний стан потерпілих, свідків, а також їх місце проживання, в зв`язку з чим він шляхом вмовлянь та погроз може впливати на останніх у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань. Окрім того, слідчий у клопотанні зазначив, що про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що орган досудового розслідування не виключає можливість того, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші злочини, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності, останній раз 13.01.2017 вироком Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч 1 ст. 70 КК України, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Терновського міського суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Та 09.04.2021 був звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів з метою особистого збагачення та забезпечення умов для життя.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити та обрати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини зазначені у клопотанні.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що йому зрозумілі сутність та підстави пред`явленої йому підозри, а також зазначив, що він не потребує захисника та вказав, що йому роз`яснювалось право на захисника.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку підозрюваного, приходить до наступного висновку.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Виходячи із наявних та наданих слідчому судді доказів, слідчий суддя, доходить висновку, що докази у їх сукупності дають всі підстави стверджувати про обґрунтованість пред`явленої в межах даного кримінального провадження підозри ОСОБА_5 .

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої останньому підозри.

Слідчий суддя вважає причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення достатньо вірогідною, що обумовлює законодавче передбачену можливість застосування до нього запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та які, відповідно до ст. 12 КК України, належать до категорії тяжких злочинів.

Тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке відповідно до діючого законодавства, пов`язане, із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, ОСОБА_5 , не має на утриманні родини, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, не має місця реєстрації, існує випадковими заробітками, джерело яких може знаходитись за межами місця розташування органу досудового слідства та суду, та той факт, що Дніпропетровська область межує з тимчасово окупованими територіями, що дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію області.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 , відомо про сімейний стан потерпілих, свідків, а також їх місце проживання, в зв`язку з чим він з метою ухилення від відповідальності в подальшому шляхом вмовлянь та погроз може впливати на останніх у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань.

Окрім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності, останній раз 13.01.2017 вироком Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Терновського міського суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць та 09.04.2021 був звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання. Також даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів з метою особистого збагачення та забезпечення умов для життя.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність соціальних зв`язків, відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених слідчим ризиків, а саме незаконного впливу підозрюваним на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, можливістю останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вказане клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка може бути внесена до закінчення строку дії даної ухвали, у разі внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за їх першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 177, 178, 182, 183, 202, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000469, внесеному до ЄРДР 02.04.2024 року задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 21 червня 2024 року включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області (рахунок: UA0017442; отримувач: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; код отримувача: 26239738).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за їх першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі його неявки за викликом до слідчого чи прокурора, слідчого судді або суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, порушення ним обов`язків, покладених даною ухвалою слідчого судді, застава звертається на користь держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1