Справа № 367/6915/19
Провадження №1-кп/367/105/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2019 року за №0000711, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

в с т а н о в и л а:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтоване тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 20.04.2024 р., а ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, вважаючи, що відсутні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 залишив розгляд питання щодо продовження запобіжного заходу на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно із ч.5 ст.199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч 1. ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; п.3 - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки місце проживання обвинуваченого зареєстроване в іншому регіоні, який на даний час є тимчасово окупованою територією, він не одружений, неповнолітніх дітей чи інших осіб, які б перебували на його утриманні не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того, суд враховує існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений заявив про проведення судового розгляду спочатку, що зумовлює необхідність допиту свідків, наразі прокурор відмовився від свідків обвинувачення, однак сторона захисту не відмовився від допиту свідка ОСОБА_8 - батька обвинуваченого, а його показання потенційно можуть бути іншими, ніж ті, що надавались попередньому складу суду та на стадії досудового розслідування і у обвинуваченого буде об`єктивна можливість впливати на його свідчення у разі обрання йому іншого запобіжного заходу.

Крім того, суд зазначає, що відносно обвинуваченого здійснюється судове провадження по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України, яке перебуває на розгляді Печерського районного суду міста Києва.

Аналогічні доводи захисника про наявність місця для проживання - у матері його цивільної дружини, на підтвердження чого посилався на договір дарування квартири та копію паспорту, то суд вважає, що, по - перше, з документів (том 3, а.с. 116-118) не вбачається будь - якого родинного зв`язку між обвинуваченим та особою, зазначеною як власник квартири - ОСОБА_9 , по - друге, до суду не надходила письмова згода власника квартири на відбуття домашнього арешту ОСОБА_7 , ця особа у судове засідання жодного разу не приходила (в межах даного складу суду) і навіть в усній формі не заявляла про це. Крім того, захисник посилається на наявність цивільної дружини та дитини, не надаючи доказів на підтвердження цих обставин.

Ці обставини свідчать про неможливість зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Всі інші запобіжні заходи - особисте зобов`язання, порука, застава судом не можуть бути застосовані,оскільки особа обвинуваченого не заслуговує на довіру, відсутні поручителі, застава на підставі п.2 ч.4 ст. 184 КПК України не визначається.

Враховуючи зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися після розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд приходить до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Підсумовуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 обчислювати з 29 травня 2024 року по 27 липня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3