Справа № 307/406/24
Провадження № 1-кс/307/219/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м.Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів, клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вонігово, Тячівського району, Закарпатської області, мешканця: АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, касира ТОВ "Алта Груп", раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000075 відомості про яке 02.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01 лютого 2024 року близько 18 години 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Toyota моделі LAND CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Лазівська в м. Тячів, рухаючись по правій смузі руху у напрямку вул. Армійська, біля будинку №129, не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася, порушуючи вимоги п. п. 1.5, 1.7, 2.3 «б», 12.3, 10.1, 13.1, 13.3 та 1.10 (в частині поняття «перешкода для руху» та «безпечний інтервал») Правил дорожнього руху України, не впоравшись з керуванням допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , що рухався в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому дистального метаепідіафіза обох кісток правої гомілки зі зміщенням, забійної рани верхньої повіки, забійного садна, навколоочна гематома зліва, які викликають розлад здоров`я більше 21-го дня і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

01.02.2024 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено велосипед марки GTX, пластмасові уламки фар, уламки кузова автомобіля із позначками №85044-601900 Toyota A070 2022 01-11 та пластмасові уламки чорного кольору від велосипеда.

01 лютого 2024 року було також проведено огляд місця події в ході якого вилучено: автомобіль марки Toyota моделі LAND CRUISER PRADO 150, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , в ході якого також проведено змиви з ручки перемикача швидкості, з керма та з внутрішньої лівої дверки, які упаковані в три різні паперові конверти НПУ СУ.

Посилаючись на ці обставини, прокурор вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Стверджує, що вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , оглядом місця події ДТП, протоколом огляду місця події, у тому числі речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними показів та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, з урахуванням характеру тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 , сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту відповідає меті, з якою він застосовується, він позбавляє можливості підозрюваного ухилитися від суду та продовжити злочинну діяльність.

З наведених обставин прокурор зазначає, що зважаючи на те, що під час досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а також те що існуючі ризики, передбачені п.п.п. 1, 3, 5 ч. 1, ст. 177 КПК України не відпали та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, прокурор вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому, та просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення заявленого прокурором клопотання. При цьому захисник посилаючись на висновок ескперта №353 судово-токсилогічного дослідження, яким встановлено факт того, що в момент ДТП підозрюваний був тверезий, вказував на необгрунтованість підозри за ч.1 ст. 286-1 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_5 . слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, які містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме:

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000075 відомості про яке 02.02.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (а.с.6)

рапорт старшого інспектора Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 з якого вбачається, що 01.02.2024 року о 19 год. 01 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.02.2024 року о 19 год. 01 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , невідомий автомобіль здійснив наїзд на пішохода, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження. Автомобіль поїхав в невідомому напрямку. Встановлено, що це був автомобіль марки "Тойота" білого кольору д/з НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), за кермом був водій в стані алкогольного сп`яніння, автомобіль поїхав в напрямку залізничного переїзду. Потерпілий отримав травми ноги та голови (а.с.6-10),

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2024 року (а.с.11-19),

схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.20),

довідкою КНП «Тячівська районна лікарня» (а.с.21),

згодою ОСОБА_8 від 01.02.2024 року згідно якої дана особа надала добровільну згоду працівникам поліції, для огляду автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser Prado державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.22),

протоколом огляду місця події від 01.02.2024 року (а.с.23-25),

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.28),

письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 01.02.2024 року (а.с.29-30),

протоколом затримання особи від 02.02.2024 року (а.с.35-38),

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02.02.2024 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_5 приходив до потерпіллого в лікарню, вибачався за вчинене та пропонував допомогу в лікуванні. Разом з тим з даного протоколу вбачається, що потерпілий немає жодних претензій до водія ОСОБА_5 (а.с.40-43),

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідкою до протоколу від 02.02.2024 року (а.с.46-48),

висновком експерта №18 судової медичної експертизи (а.с.49-52),

повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 02.02.2024 року (а.с.53-56).

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 02.05.2024 року та ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 02.02.2024 року, якою підозрюваному обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням обставин необхідності проведення ряду слідчих дій, а також прийняти відповідні процесуальні рішення, для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема: проведення судової атотехнічної експертизи для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями підозрюваного та наслідками даної дорожньо транспортної пригоди, неможливо.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

"Обґрунтована підозра" існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна "розумно" вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність "обґрунтованої підозри", якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Волох проти України").

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

При цьому надаючи оцінку довадам захисника про необгрунтованість підозри з посиланням на висновок судово токсилогічного дослідження, згідно якого ОСОБА_5 в момент ДТП був тверезий, слідчий суддя констатує, що попри наявність вказаного висновку, матеріали кримінального провадження містять висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 1.02.2024, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено стан алкогольного сп`яніння, ступінь якого становила 1,280 % проміле. Оцінку наведеним суперечливим даним, надає суд під час розгляду кримінального провадження по суті. В зв`язку з цим доводи захисника про неогрунтованість підозри за ч.1 ст. 286-1 КК України на даній стадії досудового розслідування є передбачними та не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Бессієв проти Молдови" вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду та впливати на свдків, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень спосіб та засоби, може у цілому характеризувати особу та її не здатність дотримуватись правових приписів, дає наявність підстави вважати, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, тим самим вчинити інший тяжкий чи особливо тяжкий злочин, відносно інших осіб.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики та дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання особи під домашнім арештом,

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, який має постійні місце проживання та роботи, має на утриманні неповнолітніх дітей та за місцем проживання характеризується позитивно і раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

З врахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя:

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без застосування електронних засобів контролю.

Продовжити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступних процесуальних обов`язків:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;

не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

Встановити строк дії ухвали - до 1 травня 2024 року включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 1 квітня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1