Справа № 346/965/24
Провадження № 1-кс/346/202/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 02 лютого 2024 року клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувшись до суду із вказаним клопотанням посилається на те, що 02 лютого 2024 року, близько 13 год 30 хв, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, таємно, знаючи про те, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 06.11.2023 № 734/20223 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на площі Відродження в м. Коломиї, шляхом вільного доступу, викрав з тротуару навпроти входу до магазину «Аврора», велосипед марки «KETТLER» модель «ALU-RAD», вартістю 2578 грн, який належить ОСОБА_7 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

22 лютого 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, в порядку ст. 208 КПК України він не затримувався.

Враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину санкція статті якої передбачає покарання до восьми років позбавлення волі, тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та міру покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, впливаючи на потерпілого та свідків. Беручи до уваги особу підозрюваного, який не працює, не має офіційних джерел доходу, неодружений, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час невідбутого покарання у вигляді п"яти років позбавлення волі від відбування якого він звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки, який ще не закінчився, не виключений також і ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Зважаючи на це слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, з посиланням на наведені вище обставини. Також обоє додатково зазначили, що до підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, оскільки він не має постійного місця проживання, так як у зимовий період ночує у соціальному притулку.

Захисник в судовому засіданні щодо клопотання заперечив, та просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний, цілодобовий домашній арешт. Підозрюваний підтримав думку захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання, ОСОБА_8 22 лютого 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Беручи до уваги подані органом розслідування докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 02 лютого 2022 року про внесення відомостей вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_7 від 02 лютого 2024 року, та копію протоколу її допиту в якості потерпілої від 03 лютого 2024 року, де вона пояснила про відомі обставини викрадення належного їй велосипеда; копію протоколу огляду місця події в ході якого оглянуто територію неподалік будинку № 98 по вул. Петлюри в м. Коломия, де знаходиться будинок нічного перебування, і біля нього велосипед «KETТLER» модель «ALU-RAD», який вилучено та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні; копії протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , де вони повідомили відомі їм обставини вчинення кримінального правопорушення; копію протоколу огляду відеозапису від 20 лютого 2024 року з камер відео спостереження, що розміщені в м. Коломия на площі Відродження і спрямовані в сторону вул. Січових Стрільців. На вказаних відеозаписах видно особу чоловічої статі, із велосипедом схожим на викрадений у потерпілої ОСОБА_11 , в ході подальших дій встановлено особу вказаного чоловіка, яким виявився ОСОБА_8 , слідчий суддя зважаючи на вагомість доказів, про підозру вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, якому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вважає доведеними наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик пов`язаний із можливістю підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зумовлюється тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання з метою уникнення покарання і затягування справи може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також наявний ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свідків) у кримінальному провадженні, слід виходити з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 185 ч. 4 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5§1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Таким чином, з огляду на вказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги подані органом розслідування докази, особу підозрюваного, який ніде не працює, не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел доходів, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 87, 107, 176-178, 182 - 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 у межах кримінального провадження № 0000096 від 02 лютого 2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 27 квітня 2024 року.

Утримувати під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, взявши під варту із зали судового засідання Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Початок строку тримання під вартою рахувати з 11 год. 28 лютого 2024 року.

Визначити заставу двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач коштів: МФО: 820172, Код отримувача: 26289647, Банк отримувача: ДКС України, м. Київ, Рахунок: UA0002265, призначення платежу: застава по кримінальному провадженні за ОСОБА_4 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 27 квітня 2024 року наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкування з потерпілим, свідком у даному кримінальному провадженні;

-зобов`язати підозрюваного здати відповідним органам державної влади на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на його ім`я.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1