н/п 1-кс/490/1887/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3880/24
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

21 травня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою до підозрюваного,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженцяс. П`ятихатки Великоолександрівського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на тимчасово окупованій території,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 08.05.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України.

Клопотання мотивує тим, що не пізніше червня 2022 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) громадянина України ОСОБА_6 окупаційною владою призначено на посаду т.зв. «заместителя начальника учреждения «следственный изолятор №1» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области». ОСОБА_6 був достовірно обізнаний про те, що між рф та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні збройним формуванням рф та повідомляв ув`язненим про свої владні повноваження. Обійнявши вказану вище посаду, ОСОБА_6 , знаючи про свою безкарність як особи, яка представляє окупаційну владу, діючи за вказівками військовослужбовців рф, а також представників керівного складу системи виконання кримінальних покарань рф, спрямованих на встановлення режиму тероризування ув`язнених осіб, підкорення їх державі-агресору (рф), умисно, спільно та за попередньою змовою з т.зв. «и.о. начальника отдела режима и безопасности «следственный изолятор №1» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в окупованому місті Херсон, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. ст. 27, 31, 32, 147 Конвенції та ст. 75 Протоколу I, застосовував жорстоке поводження та катування до ув`язнених осіб, які підпадають під захист ст. 4 Конвенції як громадяни України, котрі не беруть активної участі у бойових діях, опинились в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації)та перебували в уразливому становищі через засудження чи тримання під вартою, а також віддавав накази про вчинення таких дій.

Так, в червні 2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 разом з іншими невстановленими співробітниками т.зв. «следственного изолятора № 1» перебував на території подвір`я захопленої ДУ Херсонский слідчий ізолятор» та проводив прийом засуджених, переміщених з ДУ «Північна виправна колонія (№90)». Помітивши у засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,на шиї татуювання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_6 застосував фізичне насильство відносно потерпілого, спричинивши останньому щонайменше два удари дерев`яною палицею в область спини. Того ж дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 викликав до одного з кабінетів слідчого ізолятору ув`язненого ОСОБА_8 та поставив запитання про кількість його судимостей, на що той відповів, вказавши число чотири. Після цього, ОСОБА_6 наніс потерпілому чотири удари по спині гумовим кийком. Також, в один із днів періоду часу з 20 до 30 червня 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись у приміщенні чергової частини захопленої ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», віддав усний наказ підлеглому ОСОБА_7 на жорстоке поводження з ув`язненими у разі порушення останніми режиму утримання або відмови від виконання господарських робіт, а саме на застосування фізичного насильства та завдання тілесних ушкоджень.

Через 2-3 дні після вказаної події (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , знаходячись у внутрішньому дворі слідчого ізолятору, примушував ув`язнених виконувати господарські та будівельні роботи по облаштуванню захопленої установи виконання покарань та прилеглої території. Отримавши відмову від засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно та на виконання раніше наданого наказу ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 застосував до потерпілого фізичне насильство, що полягало у нанесенні щонайменше чотирьох ударів кулаком правої руки в область грудної клітини та живота. Приблизно через тиждень (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті чергових

ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», проводив допит ув`язнених з приводу порушення режиму утримання, а саме щодо виявлених фактів використання засудженими мобільних телефонів. Не отримавши зізнавальних пояснень від ОСОБА_9 , діючи умисно та на виконання раніше наданого ОСОБА_6 наказу, ОСОБА_7 застосував фізичне насильство до потерпілого, що полягало у нанесенні щонайменше трьох ударів кулаком правої руки в область живота.

Крім того, наприкінці жовтня-початку листопада 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) засудженого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який відбував покарання у ДУ «Північна виправна колонія № 90», переміщено невстановленими особами до захопленої будівлі ДУ «Херсонський слідчий ізолятор». Два дні потому (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_10 у зв`язку з болями в спині звернувся до невстановленого чергового інспектора т.зв. «следственного изолятора № 1 Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» з проханням забезпечити надання йому медичної допомоги та матрацу для сну. Через 20-30 хвилин ОСОБА_10 було виведено з камери в коридор, де знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ще одна невстановлена особа чоловічої статті з числа співробітників т.зв. «следственного изолятора № 1». ОСОБА_7 , діючи умисно, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 та невстановленою особою, наніс два удари рукою по потилиці ОСОБА_10 . Відразу після цього ОСОБА_6 наказав зазначеній невстановленій особі застосувати до потерпілого фізичне насильство з метою недопущення подальших скарг на стан здоров`я, а також надходження інших прохань. Невстановлена особа, на виконання наказу ОСОБА_6 та в його присутності, застосувала до ОСОБА_10 фізичне насильство шляхом нанесення двох ударів ногою по лівій та одного удару по правій нозі потерпілого, від чого останній впав на підлогу. Після побиття ув`язненого завели до камери. Через чотири дні після вказаних подій (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_10 звернувся до невстановленого чергового інспектора т.зв. «следственного изолятора № 1 Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», з проханням надати питну воду. Дізнавшись про це, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та ще однією невстановленою особою чоловічої статті з числа співробітників

т.зв. «Следственного изолятора № 1» прибули до камери, в якій утримувався ОСОБА_10 . Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_6 віддав наказ невстановленій особі на застосування жорстокого поводження відносно ОСОБА_10 . Після цього вказана особа вивела потерпілого в коридор, поставила обличчям до стіни та нанесла чотири удари гумовою палицею по ногам та один удар по ниркам. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 втратив свідомість та прийшов до тями лише через деякий час в камері.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 8 до 12 років. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає,що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими рф територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора російської федерації.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Відповідно до оперативної інформації підозрюваний ОСОБА_6 імовірного переховується від органів досудового розслідування на території н.п. Каланчак або Чаплинка, що є тимчасово окупованою територією України, а свідки допитані з даного приводу показали зо останній може перебувати в АДРЕСА_2 , що також є тимчасово окупованою територією України.

24.04.2024 підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

03.05.2024 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

08.05.2024 постановою прокурора виділено матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту як потерпілого ОСОБА_8 від 31.11.2023 та від 10.04.2024;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 10.04.2024, в ході якого ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 ; протоколами допиту як потерпілого ОСОБА_9 від 03.10.2023 та від 03.04.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 27.03.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 27.03.2024, в ході якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 ;протоколами допиту як потерпілого ОСОБА_10 від 20.11.2023 та від 04.04.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2023;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.12.2023, в ході якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив злочин, який належить до особливо тяжкого, та відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від 08 до 12 років та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний може продовжити вчиняти умисні дії спрямовані на допомогу державі-агресоручи на власний розсуд вчиняти дії з метою закінчення свого злочинного умислу, оскільки військова агресія з боку Російської Федерації на даний час не припинена.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 12 років. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, він є працездатною особою, даних про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваної найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178, 182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1