Справа № 734/2118/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/244/24
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

03 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у м. Чернігові в письмовому провадженні, апеляційну скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 20 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та накладений арешт на тимчасово вилучене майно металобрухт, вагою близько 500 кг., що знаходиться у кузові автомобіля ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений 19 травня 2024 року під час огляду місця події у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автодорозі Козелець-Карпилівка-Сорокошичі на території Чернігівського району Чернігівської області.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання дізнавача, а саме накладення арешту на транспортний засіб ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 відмовлено.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя пославшись на положення ст.ст. 170, 93 КПК України, враховуючи правову підставу для арешту майна та мету його накладення збереження речових доказів, що має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прийшов до висновку, що викладені у клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на металобрухт є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У той же час, слідчий суддя не знайшов підстав для накладення арешту на транспортний засіб, власником якого є третя особа, за недоведеністю такого арешту та ризиків, які його обумовлюють.

В апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою в задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна, а саме металобрухту вагою близько 500 кг., відмовити.

Аргументує тим, що відповідно до положень ст. 170 КПК України, особу може бути позбавлено користуватися всіма наданими права щодо майна лише на підставі рішення слідчого судді та лише в тому випадку, коли існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

У даному випадку, з урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення, такі підстави відсутні. Так, матеріали справи містять лише факти щодо перевезення ОСОБА_7 металобрухту, проте жодних доказів здійснення заготівлі чи переробки металів без дотримання фізичними особами законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чи організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, ні саме клопотання, ні матеріали справи не містять. Більше того, відсутні посилання на нормативно-правові акти, які забороняють перевезення металобрухту, що фактично і було виявлено при огляді місця події. А тому відсутні підстави вважати, що металобрухт є доказом у кримінальному провадженні. Враховуючи позицію Верховного Суду, а також ряд положень Господарського кодексу України, підкреслює, що не є злочином, дії осіб, які не пов`язані з діяльністю щодо проведення операцій з металобрухтом, які визначені в статті 213 КК України, а тому такі дії не мають ознак протизаконної діяльності.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 просив про проведення апеляційного розгляду без їх участі.

Прокурор у кримінальному провадженні також надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив про проведення апеляційного розгляду без його участі.

За правилами ч. 1 ст. 406 КПК України без участі сторін кримінального провадження, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, що передбачено ст.131, ч.1 ст.170 КПК України

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів провадження, СД ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000117, відомості про яке 20 травня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що близько 14.40 години 19 травня 2024 року на автодорозі Козелець-Карпилівка-Сорокошичі на території Чернігівського району Чернігівської області працівниками сектору патрульної поліції відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області було зупинено автомобіль ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював незаконне перевезення металобрухту за відсутності відповідних дозвільних документів.

При проведенні огляду місця події у період часу з 15.09 години до 16.05 годину 19 травня 2024 року було вилучено автомобіль ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у тентовому кузові якого знаходився металобрухт вагою близько 500 кг.

Постановою дізнавача від 20 травня 2024 року автомобіль ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і металобрухт у ньому визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та поміщені для зберігання на майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Також встановлено, що автомобіль ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 та перебуває у користуванні ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що задовольняючи частково клопотання дізнавача про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000117 від 20 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, слідчий суддя обґрунтовано виходив із того, що на даний час органами досудового розслідування провадить ряд слідчих дій щодо встановлення обставин кримінального провадження та збирання доказової бази.

Одночасно з цим, оскільки вся апеляційна скарга захисника зводиться до відсутності об`єктивної сторони розслідуваного злочину, апеляційний суд підкреслює, що оскільки злочин виявлено безпосередньо правоохоронними органами, то за відсутності будь-яких документів на вказане майно виникають обгрунтовані сумніви щодо його походження, а так само і щодо вчинення з ним ряду дій, а тому перевірка отримання цього майна у розпорядження ОСОБА_7 і обумовлює накладення арешту на металобрухт.

Більше того, слідчий суддя відмовляючи в накладення арешту на автомобіль, на якому здійснювалось перевезення цього майна, максимально гарантував дотримання прав та інтересів осіб у кримінальному провадженні, що свідчить про забезпечення рівноваги між завданнями кримінального провадження та інтересами конкретних громадян.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею, під час розгляду даного клопотання підставного прийнято до уваги, що 20 травня 2024 року дізнавачем винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні та поміщення для зберігання на майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області автомобіль ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і металобрухт у ньому.

Колегія суддів вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки слідчого судді про накладення арешту на майно в рамках кримінальному провадженні, а саме, металобрухт, а тому доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала є незаконна, так як в ній суд посилається на ч.1 ст.170 КПК України, однак не вказує жодного обгрунтованого мотиву накладення арешту на його майно - безпідставні.

Неприйнятними є доводи апелянта про те, що доказів, які б підтверджували його винність в порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом немає, оскільки колегія суддів, в даному випадку, перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду про накладення арешту на майно, не даючи при цьому оцінки доказам, які будуть надаватися безпосередньо під час розгляду кримінального провадження.

Інших доводів, які б спростовували підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України, апеляційна скарга адвоката не містить.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею не визначено спосіб обмеження використання цього майна, а саме: розпоряджатися, відчужувати та користуватися ним, проте враховуючи відсутність апеляційної скарги прокурора, а також само властивості та категорію майна, вважає за можливе не визначати спосіб обмеження, оскільки будь-яке його використання в даному випадку може призвести до його знищення або перетворення, а отже, не вжиття такого заходу забезпечення збереження речових доказів на даному етапі досудового розслідування суперечитиме завданням щодо встановлення фактичних обставин справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року про часткове задоволення клопотання дізнавача та накладення арешту на майно, а саме металобрухт, вилучений під час огляду місця події 19 травня 2024 року, без зміни.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11