ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/114/24
Номер справи місцевого суду: 766/4713/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

25 червня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2024 року в кримінальному провадженні №0000501 від 18 квітня 2023 року, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП№2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській область ОСОБА_9 про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 18:00 години до 07:00 години.

Крім того на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

-не відлучатися за межі м.Херсон без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Термін дії ухвали визначено до 20 липня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що сторона обвинувачення посилалася на існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовували тримання підозрюваного під вартою. Поруч із цим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що запобігти наведеним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Зокрема слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років ( злочин передбачений ч.4 ст.301-1 КК України відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким), вчинених проти громадського порядку та моральності, що з огляду на суворість покарання дає підстави стверджувати про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, обставини вчинення кримінальних правопорушень свідчать, що ОСОБА_8 в подальшому може продовжити аналогічну злочинну діяльність, оскільки підозрюється у скоєнні багатьох епізодів розповсюдження дитячої порнографії.

Також прокурор звертає увагу, що підозрюваний не має дружини, дітей, ніде не працевлаштований, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного джерела доходу, може спонукати підозрюваного до зміни місця проживання з метою ухилення від правосуддя.

На думку прокурора слідчий суддя однобічно дослідив обставини справи та не в повній мірі врахував необхідність запобігання наявним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

У судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить донаступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділенням ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000501 від 18 квітня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1 КК України.

20 травня 2024 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

ч.2 ст.301-1 КК України зберігання дитячої порнографії з метою розповсюдження;

ч.3 ст.301-1 КК України розповсюдження дитячої порнографії;

ч.4 ст.301-1 КК України розповсюдження дитячої порнографії, вчинене повторно.

За твердженням слідчого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних злочинів, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо, окрім як шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя не погодився із доводами сторони обвинувачення та застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням обов`язків, що передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів, а також існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду (прим. - мінімально) та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. В той же час, стороною обвинувачення не доведено існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження протиправної діяльності та неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. На думку слідчого судді запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленому ризику.

Надаючи оцінку вказаним висновками слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчим суддею належним чином виконано вимоги процесуального законодавства та вірно встановлено відсутність правових підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 злочинів передбачених ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом огляду Інтернет сайту від 28.04.2023, файли з огляду якого записано на оптичні диски; висновками судових мистецтвознавчих експертиз №СЕ-19/123-23/8748-МЗ, №СЕ-19/123-23/8751-МЗ; інформацією, отриманою в ході тимчасового доступу ПрАТ «Київстар»; протоколом обшуку від 12.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ; висновком судової комп`ютеро-технічної експертизи №СЕ-19/122-24/1601-КТ. іншими матеріалами кримінального провадження.

Оцінюючи питання існування обґрунтованої підозри, суд апеляційної інстанції виходить із поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Згідно вказаного в рішенні ЄСПЛ визначення, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1 КК України в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри. Зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів лише існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховування від органу досудового розслідування та суду.

Так, матеріали провадження свідчать, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за найтяжчий з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років.

Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

З огляду на викладене, суворість покарання, що загрожує ОСОБА_8 не може бути єдиною підставою для встановлення ризику переховування, та має враховуватися у сукупності із відомостями про особу підозрюваного.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є інвалідом ІІ групи, має захворювання нервової системи, проживає разом з матір`ю. В той же час він не одружений та не працевлаштований. Зазначена характеристика у взаємозв`язку із суворістю покарання, що може бути застосоване до ОСОБА_8 , вказує на існування ризику переховування підозрюваного, який з метою уникнення покарання може вдатися до дій щодо переховування від органу досудового розслідування. В той же час апеляційний суд погоджується із позицією слідчого судді, що вірогідність скоєння підозрюваним таких дій не є надто високою.

Що стосується існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності на який також посилається прокурор в апеляційній скарзі, то висновки слідчого судді із вказаного питання також є обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.6 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Разом із цим, ні слідчий під час розгляду клопотання, ні прокурор під час апеляційного розгляду не надали жодних належних доказів щодо схильності підозрюваного до вчинення правопорушень чи його можливості продовжити протиправну діяльність. Так, підозрюваний ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Інкриміновані йому злочини скоєні за допомогою комп`ютерної техніки, однак дана техніка органом досудового розслідування у підозрюваного вилучена, що унеможливлює продовження діяльності у вчиненні якої ОСОБА_8 підозрюється.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими доводи прокурора щодо неможливості застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, ОСОБА_8 хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, разом із цим, матеріали провадження свідчать, що він має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, є інвалідом ІІ групи, а тому застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликане об`єктивною необхідністю.

Стороною обвинувачення не наведеного жодного обґрунтування яким чином, підозрюваний, перебуваючи під домашнім арештом зможе перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема стороною обвинувачення не надано жодних відомостей, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваним здійснювалися спроби вчинити такі дії.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, адже слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4