Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2047/24
Провадження № 1-кп/279/437/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000073 від 03.02.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, громадянин України, освіта неповна

середня, не депутат, не інвалід, не працює, не

учасник бойових дій, державних нагород не має, в

силу ст.89 КК України не судимий, проживає:

АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 03 лютого 2024 року, близько 14 год. 30 хв., в порушення п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, достовірно знаючи про те, що автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він придбав у ОСОБА_7 собі у користування, має технічні несправності, в с.Грозине, Коростенського району, сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ 2107» та розпочав рух, у якому: робоча гальмівна система не відповідала вимогам п.31.4.1 (а) ПДР України та знаходилась в несправному стані; ходова частина не відповідала вимогам 31.4.5 (а,г) ПДР України та знаходилась в технічно несправному стані.

У вказаний день, тобто 03 лютого 2024 року, близько 15 год 13 хв ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2107», рухався по проїжджій частині дороги вул.Михайла Грушевського у м.Коростені Житомирської області зі швидкістю близько 50 км/год, що не перевищувала дозволену швидкість у межах населеного пункту в напрямку с. Поліське Коростенського району.

Рухаючись по проїжджій частині вул.Михайла Грушевського у м.Коростені, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу «ЗЕБРА», що знаходиться навпроти будинку АДРЕСА_2 , ігноруючи вимоги дорожнього знаку 5.38.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 «Пішоходний перехід», в порушення вимог пунктів 2.3(6), 18.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, відволікся від керування транспортним засобом, не зменшив швидкості, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, який перебуває на пішохідному переході, тим самим створивши небезпеку для пішоходів, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину вул.Михайла Грушевського в м.Коростені по пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 2107» .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: - закритого перелому середньої частини лівого стегна зі зміщенням; закритого уламкового перелому середньої частини правої великогомілкової кістки зі зміщенням; закритого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням; струсу головного мозку, забійних ран голови; закритого перелому кісток носу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_6 , при керуванні транспортним засобом, вимог пунктів 2.3.6), 18.1, 31.1, 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_6 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення. Щиро розкаюється у скоєному. Також зазначив що вимоги позову визнає в повному обсязі, має намір відшкодувати завдані ним моральну шкоду і спричинені матеріальні збитки. Ухилятися від відшкодування заподіяної шкоди він наміру не має. Просив не позбавляти його волі.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просив задовольнити її в повному обсязі з підстав зазначених у позові, щодо обранні міри покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду, при цьому зазначив, що потерпіла на суворому покарання з обранням позбавлення волі обвинуваченому не наполягає, сподівається на відшкодування шкоди в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, поясненнями представника потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам їх скоєння, викладеним у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд вважає доведеним, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах. Вина доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження. Інші докази судом не досліджувалися. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка, оскільки він критично оцінює свої протиправні дії, засуджує свою поведінку, висловив жаль з приводу вчиненого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України не встановлено. Відповідно до змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України вчинений злочин відноситься до категорії нетяжких. ОСОБА_6 , як особа працездатного віку, офіційно непрацює, посередньо характеризується за місцем проживання, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зі слів обвинуваченого є батьком трьох малолітніх дітей співмешканки, в порядку ст.89 КК України раніше не судимий, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до необережних злочинів, негативні характеризуючі дані стосовно обвинуваченого відсутні. При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Поряд з цим, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачено в санкції статті, що інкримінують обвинуваченому, і є обов`язковим.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування основного покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст.127,128,129 КПК України, ст.11, 206 ЦПК України та ст.23, 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичної або юридичної особі, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Судом встановлено, що шкода завдана потерпілій ОСОБА_4 заподіяна злочинними діями ОСОБА_9 , у зв`язку з чим позов заявлений потерпілою саме до обвинуваченого є обґрунтованим. До того ж з огляду на повне визнання обвинуваченим позовних вимог потерпілої, які не виходять за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, цивільний позов підлягає задоволенню в повному обзязі.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то за змістом ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відповідно до роз`яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Завдану моральну шкоду потерпіла оцінює у розмірі 50000. Дану суму моральної шкоди потерпіла обґрунтувала в цивільному позові та представником потерпілої адвокатом ОСОБА_5 підтримано в судовому засіданні.

Обвинувачений в ході судового розгляду повністю визнав позовні вимоги потерпілої в частині моральної шкоди в тому числі.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, арешт на майно відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу судом не вбачається.

Питання про долю речових доказів вирішується за правилами ст.100 КПК України. Керуючись ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, - У Х В А Л И В: ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробувальним терміном на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 (вісімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 59 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.00 коп. моральної шкоди.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 6058,24 грн.:

- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ- 19/106-24/2220-ІТ від 15.03.2024 - автомобіля марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 - 3029,12 грн.;

-за проведення судової експертизи обставин та механізму дорожньо- транспортної пригоди №СЕ-19/106-24/2917-ІТ від 18.03.2024 - 3029,12 грн.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2024 на майно у кримінальному провадженні, а саме: на автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 та оптичний диск з відеоінформацією з камери зовнішнього спостереження автомийки «LuxWash 24h», за адресою: АДРЕСА_3 . - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме: - автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Коростенського РУП за адресою: АДРЕСА_4 повернути користовачу ОСОБА_6 ;

- птичний диск з відеоінформацією з камери зовнішнього спостереження автомийки «LuxWash 24h», за адресою: АДРЕСА_3 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України. Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

копія згідно з оригіналом