Провадження № 1-кс/947/8271/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає у клопотанні слідчий, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що приблизно в березні 2024 року ОСОБА_7 , у зв`язку із браком часу, пов`язаного із необхідністю виїзду за межі України, звернувся до свого знайомого ОСОБА_8 , з проханням допомогти в отриманні оновлених кваліфікаційних документів моряка ОСОБА_7 , а саме: професійних дипломів, а також підтвердження до них.

У свою чергу ОСОБА_8 , знаючи від своїх знайомих, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться офіс, де надають послуги з підготовки документів для моряків, 30.03.2024 року прибув за вказаною адресою для отримання консультації.

Так, ОСОБА_8 перебуваючи у вказаному приміщенні, в якому знаходилися дві раніше невідомі йому особи, у тому числі ОСОБА_4 , звернувся до них з питання можливості оформлення кваліфікаційних документів моряка для його знайомого інтереси якого він буде представляти за нотаріально посвідченою довіреністю.

Під час розмови вказані особи повідомили, що дійсно можуть допомогти в оформленні та виготовленні таких документів, попросили надати копії наявних у ОСОБА_8 документів моряка для ознайомлення з ними, а також зазначили орієнтовну суму грошових коштів, яку необхідно їм надати за вирішення ними цього питання в Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України.

Надалі, ОСОБА_8 07.05.2024 року біля 11 год прибув до зазначеного вище приміщення в якому знаходився ОСОБА_4 та надав йому в електронному вигляді документи моряка ОСОБА_7 , які попередньо отримав від останнього.

У цей же час, при ознайомленні з вказаними документами, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а сааме: посадових осіб Адміністрації судноплавства, які входять до складу державної кваліфікаційної комісії моряків, рішення з видачі ОСОБА_7 кваліфікаційних документів моряка.

Так, 07.05.2024 року, знаходячись в приміщенні будівлі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_8 , що забезпечить оформлення кваліфікаційних документів моряка та виказав вимогу про необхідність надання на його користь неправомірної вигоди в сумі 2 100 доларів США за вплив на прийняття членами ДККМ Адміністрації судноплавства позитивного рішення, з видачі кваліфікаційних документів.

У свою чергу, ОСОБА_8 на вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився.

Разом з тим, 17.05.2024 року в ході листування через додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання йому більшої суми грошових коштів у розмірі 4 600 доларів США за вирішення ним питання з оформлення кваліфікаційних документів моряка.

Для уточнення вказаних обставин ОСОБА_8 22.05.2024 року прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся з ОСОБА_9 , який повідомив, що для оформлення кваліфікаційних документів з підтвердження двох наявних у ОСОБА_7 професійних дипломів штурмана та радіооператора, сертифікатів компетентності необхідно надати грошові кошти в сумі 2 300 доларів США за кожний, а всього 4 600 доларів США.

Одночасно ОСОБА_9 зазначив про необхідність надання йому більш якісних копій документів ОСОБА_7 та акцентував увагу, що питання з оформлення необхідних йому документів моряка буде вирішено в Адміністрації судноплавства.

Так, у ході подальших неодноразових листувань через додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» ОСОБА_8 відправив ОСОБА_4 документи ОСОБА_7 .

Надалі, попередньо домовившись про зустріч, 04.06.2024 року біля 15:00 год ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів одержав для себе від ОСОБА_8 першу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 2 300 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 93 104 гривень, за вплив на прийняття посадовими особами Адміністрації судноплавства, які входять до складу ДККМ, рішення з видачі ОСОБА_7 кваліфікаційних документів моряка.

Також, за їх взаємною домовленістю друга частина грошових коштів підлягала передачі ОСОБА_4 після отримання ним вказаних документів.

Після цього, 17.06.2024 року ОСОБА_4 в телефонній розмові повідомив ОСОБА_8 , що кваліфікаційні документи моряка виготовлені та вказав про необхідність надання йому іншої частини неправомірної вигоди в сумі 1 100 доларів США та 2 500 гривень.

Так, 20.06.2024 року ОСОБА_8 прибув до м. Ізмаїл, де діючи згідно вказівок ОСОБА_4 зустрівся з його дружиною, яка надала ОСОБА_8 кваліфікаційні документи моряка ОСОБА_7 .

Надалі, цієї ж дати біля 10.50 год ОСОБА_8 приїхав за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним умислом, одержав від останнього другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 1 100 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 44 583 гривень, а також 2 500 гривень.

Таким чином, у період з 04.06.2024 року по 20.06.2024 року ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в загальній сумі 3 400 доларів США та 2 500 гривень, поєднане з вимаганням, для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

За викладених обставин, 20.06.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

В судовому засіданні -

Прокурор оголосив клопотання, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що повідомлення про підозру її підзахисному є необгрунтованим, а ризики на які посилається прокурор є безпідставними. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, так як одружений, має на утриманні двох дітей, в останнього наявне постійне місце проживання. Розмір застави, який просить визначити прокурор є непомірним для підозрюваного. Просила відмовити у задоволенні клопотання за застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150000 грн.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали додані в обґрунтування клопотання, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.06.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину; протоколами допитів свідка ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України та вилученими під час його особистого обшуку речовими доказами; протоколом обшуку від 20.06.2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину у випадку направлення обвинувального акту до суду, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується та заперечує обставини викладені у повідомленні про підозру, що суттєво збільшує ризик його втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 з огляду на те, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, слідчий суддя приймає до уваги, проте наразі визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідка ОСОБА_8 та інших свідків, яких може бути встановлено в рамках даного провадження, оскільки на теперішній час досудове розслідування триває, покази свідка ОСОБА_8 відіграють важливе значення на даній стадії досудового розслідування, а також, як зазначає у клопотанні слідчий, необхідно встановити свідків вчинення злочину, допитати таких осіб, а підозрюваний з пред`явленою підозрою не погоджується, а тому може впливати на вже наявного свідка та свідків, яких може бути встановлено в подальшому, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення відповідальності за імовірне вчинення тяжкого злочину.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальні правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинувачення не надано даних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_10 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Стороною захисту у судовому засіданні недоведено можливість та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного з корупцією, з корисливих мотивів.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, з огляду на розмір імовірно отриманої неправомірної вигоди та матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що відносно підозрюваного доцільним буде визначити заставу у максимальному розмірі передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, сума якої, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, внаслідок порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18.08.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18.08.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1