Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/5612/22
У Х В А Л А

28.03.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого і його захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 24.07.2022р. за №0000302 по обвинуваченню-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українець, освіта середньо-спеціальна, приватний підприємець, одружений, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Виноградівського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження, внесеного 24.07.2022р. за №0000302 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений, якого підтримали його захисники, подав до суду письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Клопотання мотивоване тим, що в своїх скаргах (клопотаннях) сторона потерпілого ОСОБА_6 вказувала, що «кримінальне провадження формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого» , і «звернення ОСОБА_6 до держави з заявою про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення - матеріали справи не містять». Дійсно такий документ як заява/звернення ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутній, так як кримінальне провадження було внесено до ЄРДР на підставі рапорту інспектора-чергового відділення поліції №1 ОСОБА_9 . Так, 19.02.2024р. судовому розгляді даного кримінального провадження у відкритому засідання в присутності потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , в присутності прокурора, обвинуваченого та сторони захисту, після роз`яснення йому головуючим у справі, було заслухано думку потерпілого щодо підтримання/не підтримання ним обвинувачення в суді щодо ОСОБА_8 , на що потерпілий повідомив суд, що не підтримує висунуте ОСОБА_8 звинувачення в кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України, а саме відмовляється від підтримання звинувачення в суді, а також не буде підтримувати звинувачення і за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (кваліфікація до зміни підозри).

Далі обвинувачений зазначає, що згідно висунутого звинувачення він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, яке згідно до вимог ст.477 КПК України відноситься до кримінальних правопорушень, провадження щодо яких є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, і, оскільки у відповідності до ст.26 ч.4 КПК України відмова потерпілого, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного звинувачення, а відтак, на підставі наведеного відповідно до ст.284 ч.1 п.7 КПК України просить суд кримінальне провадження відносно нього за ст.122 ч.1 КК України, - закрити, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , заперечуючи правові підстави для закриття даного кримінального провадження, оскільки без заяви потерпілого прокурор здійснив перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України.

Одночасно також звернувся до суду із клопотанням, в якому просив суд провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в суді визнаного правопорядком обвинувального акту; матеріали кримінального провадження №0000302 від 24.07.2022р. - повернути до Берегівської окружної прокуратури Закарпатської області для вчинення юридично значущих актів, передбачених ст.283 КПК України; скасувати ухвалу суду від 21.08.2023р. про накладення на ОСОБА_6 стягнень у вигляді штрафу в розмірі 4026,00 грн. за неявку до суду у справі №299/5612/22 та ухвалу суду від 05.10.2023р. про накладення на ОСОБА_6 стягнень у вигляді штрафу в розмірі 4026,00 грн. за неявку до суду у справі №299/5612/22.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що оскільки потерпілий в судовому засіданні від 19.02.2024р. відмовився підтримувати пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, а відтак він не заперечує проти закриття даного кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення, одночасно в задоволенні клопотання представника потерпілого просив відмовити.

Отже, заслухавши з приводу заявлених клопотань думки учасників процесу суд приходить до наступного.

Як слідує з матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_8 було пред`явлене обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке згодом постановою слідчого було перекваліфіковане на ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 23 липня 2022 року, близько 22.00 годин, перебуваючи на території свого домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння затіяв сварку із ОСОБА_6 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 . В ході словесної суперечки ОСОБА_8 сказав ОСОБА_6 вийти на вулицю, щоб поговорити. В свою чергу, ОСОБА_8 зайшов до будинку звідки взяв кухонний ніж та в подальшому вийшовши на вулицю, де в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та в ході бійки з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх кримінальну караність, передбачаючи наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, та бажаючи настання саме таких наслідків, спричинив ОСОБА_6 , п`ять ударів кухонним ножем при інерційному русі в область тіла та голови.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_6 отримав, згідно висновку експерта № 116/В від 05.10.2022 року, тілесні ушкодження у вигляді «саден шкірних покровів» які не спричинили розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності і по цій ознаці згідно п 2.3.5 та п. 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності; тілесні ушкодження у вигляді «різаних ран м`яких тканин брови та губи і непроникаючих колото- різаних ран м`яких тканин в ділянці правого плечового суглобу та грудної клітки зліва» спричинили розлад здоров`я понад 6 але не більше 21 дня або незначну стійку втрату працездатності і по цій ознаці п 2.3.3 та п. 2.3.2. «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний термін розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності; «колото-різаної рани м`яких тканин шиї по передній поверхні, що супроводжувалося утворенням гематоми шиї зліва із стисненням гортаноглотки та пошкодження плечового сплетіння з травмою нервових корінців та лівобічним травматичним плечовим плекситом і підшкірною емфіземою», не являються небезпечними для життя, спричиняють тривалий термін розладу здоров`я понад 21 день і по цим ознакам згідно п 2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судове провадження є однією зі стадій кримінального провадження, яка відбувається після закінчення досудового розслідування. Для постановлення судом законного, обґрунтованого і справедливого процесуального рішення судовому розгляду має передувати вирішення питання про початок досудового розслідування; здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового розслідування, під час якого починає формуватися основний обсяг доказів, який буде досліджуватися в судовому засіданні, здійснення письмового повідомлення особі про підозру, що означає початок стадії притягнення особи до кримінальної відповідальності; вирішення прокурором на основі цього розслідування, в якій формі закінчити досудове розслідування.

Однією з основних засад кримінального провадження є закріплений у п.14 ч.1 ст.7 та ст.21 КПК України доступ до правосуддя, що передбачає право на справедливий судовий розгляд і доступ до правосуддя кожному, зокрема і потерпілому, у кримінальному провадженні незалежно від форми обвинувачення.

При цьому для справедливого судового розгляду і прийняття справедливого судового рішення важлива активна процесуальна діяльність потерпілого як учасника кримінального провадження, якого буде стосуватися цей судовий розгляд, не лише в судовому провадженні, але й під час досудового розслідування. Тому забезпечення доступу до правосуддя передбачає необхідність обґрунтованого і своєчасного залучення потерпілого до провадження, роз`яснення йому процесуальних прав і забезпечення можливості їх реалізації шляхом активної участі у з`ясуванні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і мають значення для ухвалення справедливого процесуального рішення.

Отже, забезпечення доступу до правосуддя має здійснюватися на всіх стадіях кримінального провадження. На кожній стадії мають бути роз`яснені права кожному учаснику провадження і надано можливість для їх реалізації. Слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, слідчий суддя, суд, виходячи із завдань кримінального провадження, встановлених у ст.2 КПК України, повинні забезпечити швидке, повне і неупереджене досудове розслідування і судовий розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження щодо зазначеного злочину здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні 19.02.2024р., зокрема, з показань самого потерпілого ОСОБА_6 , що під час досудового розслідування даної справи були порушені його права як потерпілого у зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону, так як, слідчий чи прокурор не довів до відома потерпілого про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України, думку його, як потерпілого з цього приводу жодним чином не з`ясував, заява потерпілого про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, в матеріалах провадження відсутня, і потерпілий у судовому засіданні 19.02.2024р. заявив, що він не подавав слідчому такої заяви.

Ці обставини визнали і захисники обвинуваченого, які в клопотанні про закриття справи вказали, що такий документ як заява/звернення ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутній, так як кримінальне провадження було внесено до ЄРДР на підставі рапорту інспектора-чергового відділення поліції №1 ОСОБА_9 .

Розглядаючи заявлені в суді клопотання сторін кримінального провадження суд виходить з того, що як і в кримінальному провадженні з державною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені статтями 56,57 КПК України, і може користуватись допомогою представника і законного представника (статті 58,59 КПК України).

Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка відповідно до ст.26 КПК України означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, на відміну від державного обвинувачення, частиною 4 ст.26 і ст.477 КПК України передбачено, що єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.26 та ч.4 ст.22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Отже, якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у формі державного обвинувачення виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження згідно зі ст.477 КПК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, то прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний з`ясувати з цього приводу думку потерпілого і має право скласти відповідно повідомлення про підозру або нове повідомлення про змінену підозру лише за наявності письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення. При цьому відповідно до вимог ст.279 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, у тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

У разі відсутності зазначеної згоди потерпілого прокурор має винести постанову про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України як у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Однак, як достовірно встановлено у судовому засіданні, орган досудового розслідування ці вимоги кримінального процесуального закону не виконав.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до відділення поліції №1 Берегівського РВ ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення ОСОБА_8 злочину відносно нього, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, кримінальне провадження за яким здійснюється у формі державного обвинувачення.

За ознаками зазначеного злочину були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

У подальшому ст.слідчий відділення поліції №1 Берегівського РВ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , пославшись на не підтвердження факту вчинення замаху на вбивство на підставі Висновку судово-медичної експертизи щодо тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, не отримавши при цьому письмової заяви потерпілого та не виконавши вимогу про невідкладне внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, постановою від 19.10.2022р. змінив кваліфікацію вчиненого діяння ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 на ч.1 ст.122 КК України, кримінальне провадження за яким відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.477 КПК України здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Про зміну раніше повідомленої підозри було повідомлено лише обвинуваченого та 20.10.2022р. складено обвинувальний акт, який 21.10.2022р. передано до Виноградівського районного суду для розгляду.

Фактично про зміну юридичної кваліфікації діяння ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КК України потерпілому ОСОБА_6 та його представнику адвокату ОСОБА_7 стало відомо вже під час судового провадження. При цьому під час розгляду справи в суді (19.02.2024р.) потерпілий позицію щодо події не змінив та послідовно надав показання про те, що обвинуваченим 23.07.2022р. відносно нього був вчинений замах саме на вбивство, тобто наполягав на тому, що останнім був вчинений злочин, передбачений саме за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а не за ч.1 ст.122 КК України, за яким він не писав заяву слідчому і своєї згоди на перекваліфікацію дій обвинуваченого він не давав, а сама перекваліфікація була проведена без його повідомлення та згоди як потерпілого.

Отже, з урахуванням відсутності заяви потерпілого ОСОБА_6 щодо вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що у цьому конкретному випадку уподібнюється відмові потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, всі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, а саме: у зв`язку з відсутністю заяви потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись п.7 ч.1 ст.284, ст.331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження, внесеного 24.07.2022р. за №0000302 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч.1 ст.122 КК України закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю заяви потерпілого ОСОБА_6 .

Скасувати ухвалу суду від 21.08.2023р. про накладення на ОСОБА_6 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4026,00 грн. за неявку до суду та ухвалу суду від 05.10.2023р. про накладення на ОСОБА_6 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4026,00 грн. за неявку до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1