Справа № 755/7238/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899 від 14.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, м. Краснодар, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , (підвальне приміщення), раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

12 березня 2024 року приблизно о 09 год. 40 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні закладу харчування «Пузата Хата», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 3 , помітив на дивані сумку чорного кольору марки «HUGO», яка належить ОСОБА_5 , в якій знаходилось майно, а саме: грошові кошти у розмірі 500 доларів США- згідно курсів провідних валют, що були встановлені Нацбанком 12.03.2024 року- становить 19 191 грн. 25 коп., порожній кейс від навушників білого кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським МВУ МВС України в Дніпропетровській області від 15 листопада 2007 року, та інші важливі документи - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , посвідчення № НОМЕР_5 помічник військового капелану на ім`я ОСОБА_5 -дата видачі 12.02.2024 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 - видано ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення про приписку до призивної дільниці № С-7 на ім`я ОСОБА_5 та платіжна карту банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_5 майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими для інших осіб, взяв з дивану сумку чорного кольору з написом «HUGO», вартість якої становить 399 грн. 98 коп., в середині якої знаходились грошові кошти у розмірі 500 доларів США- згідно курсів провідних валют, що були встановлені Нацбанком 12.03.2024 року- становить 19 191 грн. 25 коп., порожній кейс від навушників білого кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським МВУ МВС України в Дніпропетровській області від 15 листопада 2007 року, та інші важливі документи - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , посвідчення № НОМЕР_5 помічник військового капелану на ім`я ОСОБА_5 -дата видачі 12.02.2024 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 - видано 10.09.2010, посвідчення про приписку до призивної дільниці № С-7 на ім`я ОСОБА_5 та платіжна карту банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .

3 метою доведення свого злочинного умислу, що направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану до кінця, ОСОБА_3 тримаючи в руках викрадену сумку чорного кольору, покинув територію закладу харчування «Пузата Хата», а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 19 591 грн. 23 коп.

Крім того, 12.03.2024 приблизно о 09 год. 40 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні закладу харчування «Пузата Хата», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 3 , помітив на дивані сумку чорного кольору з марки «HUGO», яка належить ОСОБА_5 , яку він таємно викрав. Після чого, при огляді вмісту викраденої сумки, серед інших викрадених речей, знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським МВУ МВС України в Дніпропетровській області від 15 листопада 2007 року, та інші важливі документи - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , посвідчення № НОМЕР_5 помічник військового капелану на ім`я ОСОБА_5 -дата видачі 12.02.2024 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 - видано 10.09.2010, посвідчення про приписку до призивної дільниці № С-7 на ім`я ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення вказаних документів,усвідомлюючи те, що вона належить іншій особі та є офіційним документом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тим самим незаконно заволодів вищевказаними офіційними документами.

Після чого, переслідуючи особисті цілі ОСОБА_3 почав зберігати при собі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевським МВУ МВС України в Дніпропетровській області від 15 листопада 2007 року, та інші важливі документи - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , посвідчення № НОМЕР_5 помічник військового капелану на ім`я ОСОБА_5 -дата видачі 12.02.2024 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 - видано 10.09.2010, посвідчення про приписку до призивної дільниці № С-7 на ім`я ОСОБА_5 , якими незаконно заволодів.

Також 12.03.2024 приблизно о 09 год. 40 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні закладу харчування «Пузата Хата», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 3 , помітив на дивані сумку чорного кольору з марки «HUGO», яка належить ОСОБА_5 , яку викрав. Після чого, при огляді вмісту викраденої сумки, серед інших викрадених речей ОСОБА_3 виявив платіжну карту банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення вказаної банківської картки, усвідомлюючи те, що вона належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, викрав зазначену пластикову банківську картку золотого кольору № НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 АТ «Приват банк», яка належить ОСОБА_5 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 1, 14, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду та таким чином привласнив її з корисливих мотивів.

В подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, з метою подальшого використання, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого під час дії воєнного стану; у незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами, а також у викрадені офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином (ч. 4 ст. 185 КК України) та кримінальними проступками (ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України), особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України, та застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 70, 75, 76, 185, 357 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1860/24 від 09.04.2024.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 на підставі розписки від 03.04.2024 - залишити у володінні власника.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з журналом судового засідання, а також подачу на нього своїх зауважень.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя