У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6148/22

№ 1-кп/183/587/24

13 червня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000447 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холодна Балка Бєляєвського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 27.09.2022 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 просила повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, мотивуючи свою позицію наступним.

Згідно вимог п. 5 ч. 2ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, виклад фактичних обставин справи кримінального правопорушення та формування обвинувачення.

Отже, обвинувальний акт це - обґрунтоване відповідно до норм права і сукупністю досліджених доказів твердження органу досудового слідства і прокурора про вчинення певною особою конкретного кримінально караного діяння і яке створює умови для реалізації повноважень учасниками процесу з метою подальшого вирішення кримінальної справи по суті в судовому порядку і можливого покарання обвинуваченого, винність якого хоча й обґрунтована, проте залишається версією обвинувачення в силу презумпції невинуватості і свободи оцінки доказів. Обвинувальним актом встановлюються межі кримінальної відповідальності особи та гарантується можливість реалізації прав особи як обвинуваченого.

До того ж відповідно до вимогст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.

Як роз`яснено в п. 10 постанови №8 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого та інші.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формування обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмета доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Проте, обвинувальний акт не містить не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України. Так, частиною 4 ст. 409 КК України передбачено відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

ОСОБА_5 обвинувачується у відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану.

Обов`язковою ознакою діяння, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України є зазначення частини яким способом, відбулася відмова від обов`язків несення служби, які саме обов`язки військової служби ОСОБА_5 відмовився виконувати. В обвинувальному акті не встановлено фактичних обставин за яких ОСОБА_5 відмовився виконувати обов`язки воєнної служби перебуваючи на позиціях поблизу АДРЕСА_3 , в чому саме полягала відмова від воєнної служби в яких його діях(бездіяльності) вона була виражена.

В обвинувальному акті не зазначено фактичні обставини справи.

«Так, 27 травня 2022 року біля 10.00 години, солдат ОСОБА_5 перебуваючи на бойових позиціях біля села Борівське Сєверодонецького району Луганської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки i бажаючи ix настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, без дозволу (наказу) командування, разом з іншими військовослужбовцями підрозділу залишив бойові позиції 1 роти військової частини A7089 в районі виконання завдань та направився до KCП 1 роти військової частини A7089 у АДРЕСА_3 , де перебував до 28 травня 2022 року, чим фактично припинив виконання обов`язків військової служби. В подальшому, 28 травня 2022 приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки i бажаючи ix настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, без дозволу (наказу) командування, разом з іншими військовослужбовцями підрозділу, залишив територію KCП 1 роти військової частини A7089 у АДРЕСА_3 та направився до АДРЕСА_4 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28 травня 2022 року солдат ОСОБА_5 , разом із іншими військовослужбовцями свого підрозділу, прибули до АДРЕСА_4 , де перебував до 29 травня 2022 року. В подальшому, вранці 29 травня 2022 року усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки i бажаючи ix настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, з метою відмовитися від несення обов`язків військової служби, без дозволу (наказу) командування, разом з іншими військовослужбовцями підрозділу, залишив АДРЕСА_4 та направився до міста Бахмут Донецької області. При цьому ОСОБА_5 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони i охорони в межах i навколо визначеного району з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби. Так, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, приблизно о 10.00 годині 27 травня 2022 року відмовився від виконання обов`язків військової служби та фактично ix не виконував, доки 06 червня 2022 року не прибув до пункту постійної дислокації військової частини A7089 у АДРЕСА_5 ».

Припускаючи версію сторони обвинувачення, що ОСОБА_5 здійснював (тривалу, періодично повторювану) відмову від обов`язків воєнної служби, мали би бути встановлені обставини справи: який наказ отримав (не отримав) ОСОБА_5 щодо вогневої підтримки на позиціях поблизу села Борівське; в чому саме полягали його військові обов`язки з виконання бойового завдання на покинутих позиціях, які він відмовився виконувати за надуманими обставинами; в чому саме полягала відмова за надуманими обставинами в АДРЕСА_6 ; і чому припинилося в який спосіб він почав нести в місті Ужгород обов`язки військової служби.

Проте такі відомості в обвинувальному акті відсутні.

В нашому випадку місцем злочину, який начебто вчинив ОСОБА_5 , є три місця АДРЕСА_5 . Що конкретне робив ОСОБА_5 , перебуваючи в цих населених пунктах, і в яких діях було виявлено відмову від несення служби.

Яким чином ОСОБА_5 відмовився від несення обов`язків військової служби, будучи стрільцем-гранатометником жодної конкретики обвинувальний акт не містить.

Крім того, обвинувальний акт не містить мотивів, якими керувався ОСОБА_5 , відмовляючись від несення обов`язків військової служби, в чому полягав прямий умисел відмови від несення військової служби. Обвинувальний акт містить тільки формальне посилання про «надумані підстави» також без конкретного визначення в чому вони полягали.

Отже, обвинувальний акт не містить повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст. 409 КК України, оскільки відсутні відомості проте яким чином ОСОБА_5 відмовився від обов`язків несення військової служби. В чому конкретно виражалася відмова від несення військової служби, з яких мотивів воно скоєно.

Разом з тим, при викладені формулювання обвинувачення слідчим і прокурором цих вимог не дотримано, а фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не конкретизовано та викладено безсистемно, непослідовно. Таким чином, слідчий при складанні обвинувального акту здійснив не виклад фактичних встановлених обставин, а виклад припущень. Прокурором не зазначено мотиви скоєння злочину ОСОБА_5 .

Так, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5ст.9 КПК України повинні застосовуватися поряд кримінальним процесуальним законодавством України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.

Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79).

Крім того, звертаємо увагу суду, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі ОСОБА_6 та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.291 КПК України захисник просила повернути прокурору обвинувальний акт відносно вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України: відмова від несення обов`язків військової служби в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Прокурор заперечував поти повернення обвинувального акту, зазначивши, що обставини, на які посилається захисник підлягають доведенню в судовому засіданні і не підставами для повернення обвинувального акуту.

Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, вважав, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору не має.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши обвинувальний акт, не вбачає підстав для його повернення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Щодо неконкретного формулювання обвинувачення, то суд вважає, що обставини, на які посилається захисник не свідчать про те, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки прокурор в обвинувальному акті викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, питання доведеності вини обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, питання належності, допустимості та достатності доказів суд встановлює під час судового розгляду.

Крім того, кваліфікація, яка має бути визначена у разі доведеності фактичних обставин, сама по собі не є доказом, а відповідно до ст.91 КПК України є обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 18 червня 2024 року о 08 годині 45 хвилин.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1