ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7462/24

Провадження № 11-сс/4820/152/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

психолога ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницькогоо міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання заступника начальника ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_11 задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, з незакінченою середньою освітою, учня 10 класу,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10 травня 2024 року включно.

Як убачається із клопотання, СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 21 години 20 хвилин, 13.03.2024 року, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, умисно, шляхом вибиття вхідних дверей, проник у будинок АДРЕСА_2 , прикриваючи обличчя чорною маскою, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке потерпіла сприйняла як реальне та яке виразилось у нанесенні щонайменше 10 ударів руками по голові та тілі, з метою заволодіння чужим майном вчинив напад на останню. В ході нападу відкрито вимагав у неї грошові кошти у вигляді заощаджень, які потерпіла ОСОБА_12 зберігала за вказаною адресою. В подальшому неповнолітній ОСОБА_6 , не отримавши від потерпілої ОСОБА_12 інформації про місце зберігання її заощаджень, вжив заходів до самостійного пошуку грошових коштів у будинку та, не отримавши бажаного результату, покинув будинок.

14.03.2024 року неповнолітнього ОСОБА_6 затримано в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Цього ж дня неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати, обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Ухвалу вважає незаконною, оскільки під час постановлення рішення слідчий суддя не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає у повній сім`ї, характеризується позитивно та безпідставно обрав йому найсуворіший запобіжний захід.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 є ученем 10 класу. Однак, не вміє читати та писати, отже, відстає у розвитку, тому не в повній мірі усвідомлює реальну міру покарання.

Ризики, зазначені у клопотанні слідчого, у судовому засіданні не доведені.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, представника служби у справах дітей та психолога, які поклались на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років. Крім того, наявні ризики, а саме: перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, знищити чи спотворити майно, яким заволодів під час вчинення злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення,

Наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_6 , його захисник, вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення для застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років; особу підозрюваного ОСОБА_6 , який на утриманні будь яких осіб не має, не одружений, характеризується посередньо, активної участі у заходах не бере. Потерпіла ОСОБА_12 перебуває у лікарні, та на даний час не встановлено перелік майна, що могло бути викраденим під час розбійного нападу.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення або спотворення речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання апелянта те, що ОСОБА_6 відстає у розвитку, не може усвідомлювати своїх дій, не вміє читати та писати, тому до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на увагу суду не заслуговують, оскільки докази, які б підтверджували вказане у матеріалах справи відсутні.

Натомість, із протоколу його допиту як підозрюваного вбачається, що ОСОБА_6 власноручно записав: «Із моїх слів записано вірно, мною прочитано», про що розписався особисто, що свідчить про наявність у нього навичок читання та письма.

Що стосується характеристики ОСОБА_6 , то із даних характеристики директора та класного керівника Москалівського закладу загальної середньої освіти Ярмолинецької селищної ради, де навчається останній, вбачається, що у ОСОБА_6 коло спілкування дуже маленьке, у класі немає постійних друзів, у шкільній діяльності не активний, не бере участі у класних заходах, однокласники не зважають на його думку, у навчанні не зосереджений та не зацікавлений, може відволікатись під час пояснення вчителя.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 характеризується посередньо.

Твердження про те, що слідчим суддею не повністю враховано, що ОСОБА_6 є неповнолітнім та вперше притягується до кримінальної відповідальності, то такі обставини були в повній мірі враховані судом. Крім того, вони не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки такі враховуються з іншими обставинами у кримінальному провадженні в сукупності.

Виходячи з вищенаведеного, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя передчасно зазначив у своїй ухвалі про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена відповідними доказами, оскільки у даному випадку можна стверджувати виключно лише про обґрунтованість підозри. Тому, таке твердження підлягає виключенню з оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2024 року, якою обрано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3