КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16.01.2024 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту її фактичного затримання - з 22 год. 30 хв. 14.01.2024 по 13.03.2024 включно.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гри. 00 коп. у національній грошовій одиниці.

Зобов`язано ОСОБА_7 , у разі внесення застави, прибувати до слідчого за кожною вимогою у межах цього кримінального провадження та, у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на неї ____________________________________________________________________________________

Справа № 755/866/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1522/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

наступні обов`язки: не відлучатись за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Визначено 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом.

Захисник вказував на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовано лише тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні належним чином не обґрунтовано, зокрема не зазначено, на яких саме свідків може вчинятися тиск, а також не взято до уваги те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту виключить будь-яку можливість спілкування зі свідками.

Твердження органу досудового розслідування про можливість підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не підтверджено жодним доказом.

Клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять жодного обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 , яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, за процесуального керівництва Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000164 від 15.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.01.2024 приблизно о 13 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , на кухні перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , де за столом вживали алкогольні напої.

Того ж дня, під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виник конфлікт на ґрунті того, що ОСОБА_7 вважала, що ОСОБА_12 намагається відібрати квартиру у ОСОБА_13 . Під час конфлікту ОСОБА_7 завдала ОСОБА_12 тілесних ушкоджень шляхом нанесення одного удару ножем в область лопатки. Після чого в суперечку втрутився ОСОБА_10 та почав заспокоювати її, але ОСОБА_7 почала поводити себе агресивно, вживаючи нецензурну лайку. Через деякий час ОСОБА_7 знову під час конфлікту з ОСОБА_12 нанесла ще один удар йому в іншу лопатку. ОСОБА_10 почав кричати на ОСОБА_7 та змушувати її піти до іншої кімнати, на що вона погодилась та, взявши із собою ніж, пішла до кімнати.

В цей час у ОСОБА_7 під час словесної перепалки з ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи власний протиправний умисел, коли до кімнати зайшов ОСОБА_10 , ОСОБА_7 підійшла та нанесла йому один удар ножем в живіт посередині.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 госпіталізовано до КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2. Згідно довідки у потерпілого ОСОБА_10 діагностовано проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням великого сальника. Гемоперитоніум.

Згідно даних протоколу затримання від 15.01.2024, о 22 год. 30 хв. 14.01.2024 ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

15.01.2024 о 20 год. 20 хв. у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

16.01.2024 слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16.01.2024 задоволено клопотання та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалено строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту її фактичного затримання - з 22 год. ЗО хв. 14.01.2024 по 13.03.2024 включно.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці,

Зобов`язано ОСОБА_7 , у разі внесення застави, прибувати до слідчого за кожною вимогою у межах цього кримінального провадження та, у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на неї наступні обов`язки: не відлучатись за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Визначено 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття ^законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, зокрема остання не працює, проживає у м. Києві, раніше не судима, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При цьому, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність існування у кримінальному провадженні ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваної, характер та конкретні обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваної, дійшов обґрунтованого висновку про визначення їй застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, її матеріальним станом, та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не виключена ймовірність того, що остання у разі, якщо не буде обмежена у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини інкримінованих злочинів, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Твердження апелянта про недоведеність існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею станом на день постановлення ухвали встановлено відсутність існування вказаного ризику та його не покладено в обґрунтування рішення про застосування запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість неможливості застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3