КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 05.03.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фурманка Уманського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 09.05.2021, приблизно о 19 годині 26 хвилин, керуючи автомобілем марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , біля під`їзду АДРЕСА_2 , побачив на проїжджій частині дороги зупинившийся автомобіль марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , з яким вони особисто не були знайомі, при цьому ОСОБА_6 дану ситуацію сприйняв як таку, що перешкоджала йому безперешкодно проїхати по вказаній вулиці, у зв`язку з чим, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку, що супроводжується особистою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09.05.2021, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , вийшов зі свого автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , та підійшов до автомобіля марки «Audi Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , де грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та загальних правил поведінки, безпричинно, з надуманих підстав, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на самоствердження за рахунок приниження іншої особи, почав голосно нецензурно лаятись на адресу ОСОБА_8 , принижуючи останнього, незважаючи при цьому, на місцезнаходження у громадському місці та велику кількість осіб, що знаходились поряд та стали очевидцями вказаної події.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , проявляючи особливу зухвалість, з мотивів явної неповаги до суспільства та загальних правил поведінки в суспільстві, безпричинно, штовхнув потерпілого ОСОБА_8 в груди, продовжуючи нецензурно лаятись на адресу ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_8 , в свою чергу, після вказаних дій, не здійснюючи опір ОСОБА_6 направився до свого автомобіля для уникнення подальшого конфлікту.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи далі, незважаючи на те, що ОСОБА_8 , намагаючись уникнути конфлікту направився до свого автомобіля, підбіг до потерпілого ззаду та штовхнув ОСОБА_8 в спину, який втримався на ногах, не здійснюючи будь-якого опору ОСОБА_6 , при цьому до останніх підійшли сторонні особи, які втрутились у конфлікт та намагались припинити незаконні дії ОСОБА_6 .

В цей час, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, нецензурно лаючись на адресу ОСОБА_8 , знаходячись в громадському місці, незважаючи на присутність сторонніх осіб, які намагались припинити його незаконні дії, демонструючи свою зверхність відносно потерпілого та свою неповагу до суспільства, громадян, що знаходились поряд, які намагались припинити його дії, умисно завдав ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в ліву брів зверху, від якого ОСОБА_8 впав.

Згідно з даними висновку експерта №042-1063-2021 у потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час звернення за медичною допомогою 09.05.2021, були виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, синець в лівій надбрівній ділянці з переходом на верхнє повіко лівого ока;

б) садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на долонній поверхні правої кисті в проекції підвищення 1 пальця.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Також просить дослідити докази, долучені до апеляційної скарги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу, що він був позбавлений права на роз`яснення змісту вироку, порядку та строків його оскарження, оскільки вирок був проголошений за його відсутності, а суд не взяв до уваги надіслане ним клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Зазначає, що судом безпідставно залишено без задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_10 , оскільки вони були заявлені з підстав, які очевидно викликали сумнів в її неупередженості. Наголошує, що суд безпідставно відмовив у допиті свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем подій, а його показання мають істотне значення для розгляду кримінального провадження. Стверджує, що під час досудового розслідування були грубо порушені його процесуальні права, оскільки він не повідомлявся про проведення слідчих експериментів за участі потерпілого. Вважає помилковим висновок суду про те, що в його діях є склад хуліганства, оскільки з досліджених доказів вбачається, що він з потерпілим мав неприязні стосунки, а від їх бійки жодна третя особа не постраждала і жодної шкоди суспільству не завдано.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити щодо ОСОБА_6 виправдувальний вирок.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що досліджені докази свідчать про відсутність в діях ОСОБА_6 складу хуліганства, оскільки потерпілий - це фізична особа, а не об`єкт хуліганства у вигляді громадського порядку, з яким у ОСОБА_6 склалися неприязні стосунки на підставі неправомірних дій потерпілого. Звертає увагу, що бійка була взаємною, від якої жодна третя особа не постраждала та ніякої шкоди суспільству не завдано. Вважає, що в даному випадку відсутній об`єкт злочину, оскільки суд у вироку не навів конкретні дані зазіхання на порушення громадського порядку. Також зазначає, що суд не довів об`єктивну сторону хуліганства, оскільки не встановив фактів грубого порушення громадського порядку. Стверджує про відсутність суб`єктивної сторони злочину, оскільки висновок суду про те, що ОСОБА_6 умисно вчинив хуліганські дії є припущенням та не підтверджений конкретними фактами і доказами.

В ході апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Санкція ч.1 ст.296 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді обмеження волі, як найсуворіший вид покарання.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, яке вчинене ним 09.05.2021.

Відомостей щодо переривання або зупинення строків давності в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Отже, на час апеляційного розгляду минув трирічний строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 до ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, а також витрат на лікування та правову допомогу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.129 КПК України рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Таким чином, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає розгляду, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Також відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.09.2022 № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ініціатором проведення судово-медичної експертизи був орган досудового розслідування.

Таким чином, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, вартість яких становить 1619 грн. 10 копійок, не підлягають стягненню з ОСОБА_6 та покладаються на рахунок держави.

На підставі ст.100 КПК України речові докази по справі: два компакт диски з надписом PHILIPS, DVD+R, які визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 05.03.2024 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України на підставі ст.49 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі: два компакт диски з надписом PHILIPS, DVD+R зберігати в матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3