печерський районний суд міста києва
Справа № 757/182/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0001792 від 26.09.2023 прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001792 від 26.09.2023 прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001792 від 26.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

У ході досудового розслідування встановлено, що групою осіб із числа громадян України, перебуваючи на території України, налагоджено функціонування протиправного механізму, направленого на шахрайське заволодіння грошових коштів з карткових рахунків, шляхом використання персональних даних і реквізитів банківських карток громадян США (номер карткового рахунку, термін дії картки, CVС2-код, прізвище та ім`я власника карти). При цьому, члени злочинної групи, використовуючи спеціальне програмне забезпечення, анонімні веб-браузери та засоби SIP-телефонії, комунікують з потенційними потерпілими, представляючись представниками банківських установ, з метою отримання додаткових персональних даних і особистої інформації останніх, а в подальшому використовують зазначені відомості (у сукупності з раніше отриманими реквізитами карткових рахунків) для оформлення відповідних замовлень (ордерів) та наступної переадресації їх в Україну.

Зокрема, відповідно до впровадженого злочинного механізму організатор протиправної схеми отримує від невстановлених осіб реквізити банківських карток громадян США та надає їх своїми спільниками. В свою чергу, отримавши реквізити банківських карток, група спільників з використанням зазначених програмних і технічних засобів, здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційних систем (онлайн-банкінг, платформи для замовлення товарів та безпосередньо CRM-систем логістичних компаній) з метою оформлення ордерів для придбання товарів на соціально орієнтованих та загальнодоступних інформаційних платформах і веб сайтах США.

В подальшому, після успішної транзакції з оплати товару, здійснюється перенаправлення («редірект») замовлених і фактично вже оплачених товарів із США на територію України через різноманітні логістичні підприємства («делівері-компанії»).

Надалі, після отримання товарів на території України, іншими членами злочинної групи організовано реалізацію придбаних матеріальних цінностей через мережу посередників. Грошові кошти за реалізовану продукцію надходять на підконтрольні карткові рахунки, в тому числі, відкриті на ім`я третіх осіб (так званих «дропів»), та розрахункові рахунки, відкриті на фізичних осіб-підприємців.

Шляхом проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, встановлено осіб, які безпосередньо причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, коло їх зв`язків, місця їх фактичного проживання та адреси можливого знаходження речей, предметів та документів, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

До Головного слідчого управління Національної поліції України, надійшли матеріали виконаного доручення працівниками ДКІБ Служби безпеки України з наявними даними щодо осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення.

Встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетна громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , володіє та користується автомобілем FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_2 .

26.12.2023 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/57990/23-к від 18.12.2023 року проведено санкціонований обшук автомобіля FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_2 .

В ході обшуку, транспортного засобу, серед іншого, виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 та ключ до нього, власником якого є ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 26.12.2023 вилучені в ході обшуку грошові кошти визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор вказує, що з метою збереження речових доказів та попередження подальшого їх відчуження на користь третіх осіб або приховування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

В судове засіданні слідчий не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надходила заява прокурора про розгляд справи без його участі.

Представник власника майна в судове засіданні не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, проте адвокат подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти клопотання заперечував. Свою правову позицію виклав у письмових запереченнях

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням та додані до нього документи, вивчивши письмові заперечення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину та наявність обґрунтованої підозри, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб (п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на слідчого та/або прокурора.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, слідчий суддя приходить до переконання про недоведеність з боку органу досудового розслідування, використання майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки останнім не надано доказів, що дане майно є предметом кримінального правопорушення та має відношення до розслідуваного злочину.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку прокурора у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки даний захід є неспівмірним із засобами і метою яку прагне досягти сторона обвинувачення, а відтак відсутні підстави вважати, що існує правова підстава для арешту майна, тому клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Більше того, за відсутності правових підстав для арешту, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження неодмінно призведе до безпідставного обтяження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0001792 від 26.09.2023 прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1