ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/223/24 Справа № 212/2988/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, представника потерпілого ОСОБА_11 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, неодружений, не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто на користь потерпілих моральну шкоду.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта вища, неодружений, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто на користь потерпілих моральну шкоду.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 07.09.2019 року о 05-50 годині, перебували біля магазину «Гурман» за адресою АДРЕСА_4 , де спілкувався, в цей момент зателефонував раніше знайомий - особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження та повідомив про те, що по дамбі «Крес» в Покровському районі міста Кривого Рогу проходять двоє чоловіків, з якими в ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження перед цим склалися неприязні відносини, у зв`язку з чим особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зустріти даних осіб та поспілкуватися відносно поведінки останніх, на що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 погодилися та направилися до дамби «Крес», на автомобілі «Ауді» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 та «БМВ» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , які перебували в їх користуванні.

Після приїзду на дамбу «Крес» в Покровському районі м. Кривого Рогу приблизно 06-06 годин 07.09.2019 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , зустріли особу, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, та направилися по асфальтованій дорозі вздовж дамби «Крес» в напрямку вулиці Фабрициуса в Покровському районі м. Кривого Рогу на зустріч ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Далі, 07.09.2019 року о 06.10 годин, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 разом з раніше знайомим особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження проходячи біля річки Саксагань на дамбі «Крес» в Покровському районі м. Кривого Рогу зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Знаходячись поруч із вказаними особами, останні спостерігали за тим, як їх спільний знайомий особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_14 та попросив його привезти рідину зеленого кольору, на що останній погодився, вважаючи що дана рідина необхідна особі, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, для медичних цілей. Після того як ОСОБА_14 привіз «зеленку» особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які керуючись незначним приводом для вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю під фізичним та психологічним тиском, зокрема виражаючись в бік ОСОБА_12 та ОСОБА_13 нецензурною лайкою, змусили підставити руки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та замастити собі обличчя зеленою рідиною з власних рук. Перебуваючи під тиском ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи пригніченими та подавленими від неправомірних дії ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особи, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи, що не зможуть фізично чинити опір, замастили свої обличчя зеленою рідиною. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжили словесну перепалку з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виражаючись в їх бік нецензурною лайкою.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 , особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_10 направились до належних їм автомобілів, які знаходились на проїзній частині біля будинку АДРЕСА_5 , при цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 бачили що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 попрямували за ними, щоб вийти на проїзну частину. Побачивши особу, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, який сідав до автомобіля марки «Део Ланос», червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_12 голосно звернувся до особи, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження з вимогою повернути належні ОСОБА_12 речі на що ОСОБА_15 обурився, вийшов з автомобіля та направився в сторону ОСОБА_13 , який побоюючись за своє життя та здоров`я почав тікати від особи, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження

В свою чергу ОСОБА_12 побачив, що з автомобілів виходять ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і біжать в його сторону, побоюючись за своє життя та здоров`я також почав від них тікати. Наздогнавши ОСОБА_12 біля будинку АДРЕСА_5 та продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 умисно завдали ОСОБА_12 ударів ногами в область тулуба та ніг, згідно висновку судової медичної експертизи № 1663 від 31.10.2019 року в результаті потерпілим отримані тілесні ушкодження у вигляді синців грудної клітини, тулуба, правого плеча, нижніх кінцівок, ліктьових суглобів правої нижньої кінцівки, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Після чого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження з місця вчинення злочину зникли.

По справі надійшли апеляційні скарги:

-прокурора, який не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм розміром, як явно несправедливого через м`якість. Суд не врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 злочину, його суспільну небезпеку, особи винних, думку потерпілих. Просить призначити ОСОБА_16 та ОСОБА_17 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки

-представника потерпілого ОСОБА_11 , яка не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм розміром, як явно несправедливого через м`якість. Просить призначити ОСОБА_16 та ОСОБА_17 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 років обмеження волі. Суд не врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 злочину, його суспільну небезпеку

-захисника ОСОБА_8 , яка просить вирок відносно ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 296 КК України скасувати та виправдати ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 296 КК України. В протоколі впізнання обвинуваченого ОСОБА_16 , не було вказаного жодного прізвища, окрім обвинуваченого. При допиті потерпілого, він зазначає, що не знав хто саме наносить йому удари, оскільки навколо нього було 5-7 осіб. Кількість тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_18 з 07.09.2019 по 11.09.2019 збільшились. Судом першої інстанції не було розмежоване «хуліганство» та «злочин проти життя та здоров`я».

-обвинуваченого ОСОБА_16 аналогічна апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8

-захисником ОСОБА_19 , який просить вирок відносно ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 296 КК України скасувати та виправдати ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 296 КК України. В матеріалах справи не міститься постанова про призначення групи прокурорів. В протоколі впізнання обвинуваченого ОСОБА_20 , не було вказаного жодного прізвища, окрім обвинуваченого. При допиті потерпілого, він зазначає, що не знав хто саме наносить йому удари, оскільки навколо нього було 5-7 осіб. Кількість тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_18 з 07.09.2019 по 11.09.2019 збільшились. Судом першої інстанції не було розмежоване «хуліганство» та «злочин проти життя та здоров`я».

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені достатні підстави його ухвалення.

Відповідно до протоколів впізнання осіб, які скоїли хуліганські дії відносно ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , потерпілі впізнали обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .. Вказана слідча дія проходила в присутності понятих.

Відповідно до судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Час виникнення ушкоджень може відповідати 07.09.2019 року. Локація та характер ушкоджень виключає можливість утворення ушкоджень при падінні з висоти зросту.

Відповідно до судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_13 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна границі росту волосся ліворуч. Характер тілесного ушкодження у потерпілого свідчить про утворення садна від дії тупого твердого предмета за механізмом тертя-ковзання. Час виникнення ушкодження у потерпілого може відповідати 07.09.2019 року. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки не більше 6-ти днів. Не виключається можливість отримання ушкодження при падінні з висоти зросту та ударі об виступаючий твердий предмет.

Відповідно до протоколу слідчих експериментів потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на місці подій надали пояснення про обставини, які склались в ніч з 06.09.2019 на 07.09.2019, пояснили механізм нанесення йому тілесних ушкоджень біля дамби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та АДРЕСА_5 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , який в присутності понятих в добровільному порядку пояснив. Він працював таксистом, 06.09.2019 року приблизно о 22-00 годині на рацію прийшло повідомлення про погрозу життю одного із таксистів біля кінотеатру «Мультиплекс» в Центрально-міському районі. Коли він приїхав на місці було багато автомобілів таксі та два автомобіля патрульної поліції. Він поїхав далі працювати. Приблизно о 05-00 годині інший таксист по рації передав, що невідомі переслідують його, він проїхав на червоний сигнал світлофора, його зупинили працівники поліції та оштрафували, переслідування продовжується, тому йому запропонували їхати до Покровського РВ. Він був на 173 кварталі, тому вирішив також під`їхати до відділку поліції. На місці було інші автомобілі служби таксі, тому він вирішив не виходити. Тому поїхав на « ОСОБА_22 » до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » випити кави. Приблизно через 10-15 хвилин, під`їхали автомобілі «БМВ» та «Ауді» (за кермом яких знаходились ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ) запитали чи є у когось « ОСОБА_23 », він сказав, що має, тоді чоловіки поїхали. Через хвилин 10, на рацію надійшло повідомлення про необхідність привести розчин « ОСОБА_24 », він привіз, вважаючи, що вона необхідна для медичних цілей, але потім побачив двох чоловіків (потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_18 ), які замастили собі обличчя зеленкою. Він зрозумів, що дана ситуація не зовсім правильна, тому поїхав на « ОСОБА_22 ». Через деякий час на рацію знов прийшло повідомлення про напад на таксиста, він поїхав в бік м-на 5 Зарічний. Коли проїхав дамбу побачив автомобіль «БМВ» та «Ауді», чоловіки з яких бились. Він вийшов з автомобіля, перед ним стояв чоловік, який витягнув газовий балончик з кишені та бризнув йому в очі. Він пішов витирати очі, через секунд 30 почув хлопок. Після чого машини стали роз`їжджатися. До протоколу долучено DVD- диск з відеофіксацією слідчого експерименту.

З досліджених протоколів убачається, що слідчі експерименти проведені із дотриманням вимог ст. 240 КПК України, за участі понятих, та застосуванням відеозйомки. В ході процесуальної дії було здійснено виїзд на місце події біля дамби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » де, потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_14 в кожному конкретному випадку продемонстрували обставини події, зокрема, розташування учасників, машин, напрями руху, механізми нанесення ударів, тілесних ушкоджень тощо.

Таким чином, наведені вище докази у сукупності з іншими, що містяться в матеріалах кримінального провадження, досліджені, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності свідчать про доведеність вини ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у інкримінованому кримінальному правопорушенні поза розумним сумнівом.

Обговорюючи доводи захисту щодо відсутності постанови про створення групи прокурорів в цьому кримінальному провадженні, а отже про недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, зокрема витягу з ЄРДР, то вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови про визначення групи прокурорів від 02 січня 2020 року за підписом першого заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури № 2 була долучена в судовому засіданні суду першої інстанції.

Щодо визнання недопустимими протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, які проведені за участю потерпілих:

Захисники зазначаючи про недопустимість протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, серед іншого, з тих підстав, що ця слідча дія проведена без участі обвинувачених та в протоколі зазначені лише їх прізвища.

Відповідно до практики Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17 жовтня 2022 року (у справі № 127/13109/19), від 10 серпня 2022 року у справі (№ 203/14/20), від 10 вересня 2021 року (у справі № 756/16332/15-к), від 16 червня 2021 року у справі (№ 607/10537/19), та інших, обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками не є його обов`язком.

Так, згідно з вимогами ч. 6 ст. 228 КПК України, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

З викладеного вбачається, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само як і обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками. Не має і вимоги щодо опису зовнішності всіх осіб.

Потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були зазначені ознаки, за якими вони впізнали осіб (зачіскою, типом волосся, очима), впевнено вказали вони на обвинувачених і у залі судового засідання. Додаток до протоколу впізнання з прізвищем осіб долучається вже після проведення дії, тому в даному випадку оформлення матеріалів по вказаній слідчій дії відповідають чинному законодавству та не мають порушень в їх складанні.

Колегія суддів зазначає, що винуватість обвинувачених доведена письмовими доказами: висновками судово-медичних експертиз щодо потерпілих, механізм спричинення тілесних ушкоджень узгоджується з показаннями потерпілих та свідка та підтверджений слідчими експериментами проведеними з ними.

Водночас, на підставі наявних в матеріалах провадження доказів, з об`єктивних причин неможливо розмежувати ким саме було нанесено потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження, оскільки потерпілого одночасно били декілька осіб, в тому числі обвинувачені.

Суд з`ясував позицію обвинувачених, які не заперечували своєї участі в конфлікті та присутності на місці події, однак заперечували свою активну участь у вчиненні злочину та вважали свої дії правомірними.

Під грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суд оцінює: по-перше, зухвале порушення ними громадського порядку через намагання криками, образами, нецензурною лайкою, залякуванням в бік потерпілих і, нарешті, побиття намагання вчинити самосуд над потерпілими у громадському місця,недалеко від відділу поліції, звідки потерпілі вийшли через значний час, задля уникнення конфлікту; по-друге, створення своїми діями реальної загрози для життя і здоров`я потерпілих наносячи тілесні ушкодження та примушуючи умиватись розчином зеленки.

Пояснення обвинувачених, що потерпілі самостійно вирішили «умитись» цією рідиною, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

На зневажене ставлення до громадського порядку з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказує і те, що дії працівників поліції, які намагались вжити заходів для уникнення конфлікту та переслідування потерпілих вони ігнорували, продовжуючи свої намагання вчинити самосуд над потерпілими, прагнули в активній формі через використання незначного (нікчемного) приводу самоутвердитися за рахунок приниження останніх.

З огляду на поведінку обвинувачених із самого початку конфлікту, їх претензії до потерпілих, після того як потерпілі вийшли з відділу поліції, трансформувалися в бажання вчинити зухвалий самосуд (призначити на власний розсуд винуватих та покарати їх на місці), тобто на дії з мотивів явної неповаги до суспільства.

Таким чином, наведені вище докази у сукупності з іншими, що містяться в матеріалах кримінального провадження, досліджені, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності свідчать про доведеність вини ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у інкримінованому кримінальному правопорушенні поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції виніс законне, обґрунтоване рішення згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_16 та Чекалкіну суд першої інстанції врахував, що скоєне обвинуваченими правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винних, які раніше не судимі, характеризується за місцем проживання посередньо. Обставини які пом`якшують та обтяжують покарання судом першої інстанції не виявлено.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачені вперше притягаються до кримінальної відповідальності, а також їх роль у вчиненні злочину, оскільки ключова роль та основні дії були вчиненні особою, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження.

За таких обставин, покарання з іспитовим строком буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові ККС ВС від 11.05.2021 по справі №336/4259/18 (провадження №51-6029км20), відповідно до якої при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер та залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень ст.ст. 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Судова дискреція у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що підвищена суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_16 та Чекалкіним кримінального правопорушення, намагання перекласти вину на інших осіб на яку посилається сторона обвинувачення, вже врахована судом першої інстанції, а за відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд правильно визначив розмір основного покарання в межах санкції інкримінованої статті, тому доводи прокурора та представника потерпілого не є слушними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачає, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого ОСОБА_11 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді