Справа № 404/4721/24
Номер провадження 1-кс/404/1932/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м.Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю слідчого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про надання дозволу на вже проведений огляд місця події по матеріалам кримінального провадження 0001507 за ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором Кіровоградської окружної прокуратури подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання про отримання дозволу на невідкладно проведений 23 травня 2024 року огляд автомобіля Міцубісі Ланцер НОМЕР_1 , з метою рятування речових доказів. Слідчий підтримав вимоги поданого клопотання.

Слідчим є службова особа уповноважена в межах компетенції передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. (п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність здійснення процесуальних дій.

Слідчий зобов`язаний організувати проведення ефективного досудового розслідування. Правильність цього твердження підтверджено практикою застосування ЄСПЛ, про обов`язок провести ефективне досудове розслідування.

23 травня 2024 року, представник сторони обвинувачення перед оглядом автомобіля Міцубісі Ланцер НОМЕР_1 , отримав від ОСОБА_3 письмову добровільну згоду володільця транспортного засобу на проведення огляду іншого володіння.

23 травня 2024 року, провели огляд зазначеного автомобіля. За результатами проведеної слідчої дії відшукали і вилучили речі та документи.

Статтею 8 Європейської Конвенції основоположних прав та свобод особи, кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння.

Статтею 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння.

Статтею 13 КПК України, кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння.

Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільної згоди особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право отримати дозвіл на проникнення настає після отримання згоди володільця, або на підставі ухвали слідчого судді у порядку передбаченому ст. 234 КПК України.

Процедура проникнення до іншого володіння чи житла на підставі отримання добровільної згоди відрізняється від примусового проникнення до житла чи іншого володіння на підставі слідчого судді, за суб`єктом який дає дозвіл на порядком отримання дозволу на проникнення.

Перед проникненням дізнавач обрав добровільний спосіб, у зв`язку з цим отримав від володільця згоду у письмовій формі, проник до салону та багажного відділення авто, отже послідовно закінчив весь алгоритм процесуальних дій притаманних для добровільного проникнення за згодою володільця.

З огляду на вказане, не існує законних підстав і потреб у подальшому звертатись з клопотанням до слідчого судді після виконання слідчим порядку добровільного проникнення..

Чинна редакція КПК України не передбачає процесуального змішування двох окремих способів на проникнення: 1) на підставі добровільної згоди володільця; 2) на підставі ухвали слідчого судді (ст. 234-235 КПК України).

Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки процесуальний закон не зобов`язує слідчого суддю постановляти ухвалу після того як володілець дав добровільну згоду на проникнення та було проведено невідкладний огляд.

Другою підставою відмови у задоволенні поданого клопотання є істотне порушення порядку проведення огляду транспортного засобу, оскільки дізнавач під час огляду автомобіля, який є іншим володінням, обмежився проведенням фото фіксації.

Такі грубі порушення дізнавача суперечать вимогам ч. 10 ст. 236 КПК України, за умовами яких під час огляду житла чи іншого володіння повинна проводитись повна аудіо та відео фіксація результатів слідчої дії.

Основним завданням слідчого судді є дотримання прав та свобод учасників кримінального провадження. Дізнавач знехтував процесуальними вимогами, що за будь-яких умов виключає можливість визнання результатів огляду допустимим доказом.

Третьою підставою відмови є порушення ч. 3 ст. 233 КПК України, за правилами якої після проведення огляду слідчий з прокурором невідкладно після проведення таких дій зобов`язані звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку.

Невідкладний огляд автомобіля закінчили 23 травня 2024 року, об 11 годині 46 хвилин.

Після цього слідчий ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які включені до складу осіб що здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво мали достатньо часу, сил і засобів для своєчасного формального виконання процесуальної вимоги про реєстрацію невідкладного клопотання в канцелярії Кіровського районного суду, тобто 23 травня 2024 року до закінчення робочого часу Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Звертаю особливу увагу, що 23 травня 2024 року упродовж робочого дня жоден з перерахованих представників сторони обвинувачення мав можливість, проте не вніс відомостей до ЄРДР, а тільки о 16 годині 30 хвилин наступного дня, тобто 24 травня 2024 року, відправив поштою матеріалами клопотання. Наслідком такого зволікання без поважних причин, став розгляд слідчим суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда невідкладного клопотання не 23 травня 2024 року, як передбачено законом, а тільки 27 травня 2024 року, що є неприйнятним.

Четверта підстава відмови:

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 234 КПК України, клопотання про надання дозволу на проведення обшуку повинно містити індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати. Слідчий просить відшукати та вилучити майно з посиланням на загальні характеристики, зокрема : «речові докази». Посилання на майно без індивідуальних ознак суперечить правовій позиції ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказано, що невизначене формулювання обсягу майна заявлене до відшукання, дало органу влади на власний розсуд вирішувати це питання, тобто відноситься до порушеннь ст. 6 Конвенції. Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано що відсутність інформації про предмети, що підлягають виявленню та вилученню, надало слідчим широких повноважень, огляди не були пропорційними.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі мають значення для досудового розслідування. ( п. 2 ч. 5 ст. 234 КПК України). За таких умов проведений огляд не став найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, отже не буде забезпечено пропорційне вручання ( п. 5 ч. 5 ст. 234 КПК України).

П`ята підстава відмови у наданні дозволу на проникнення до авто є недоведеність ознак невідкладність проведення огляду:

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. (ч. 5 ст. 132 КПК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Клопотанні не містить обґрунтування та під час розгляду слідчий не обґрунтував і не подав доказів дійсних ознак невідкладності проведення такого огляду. Представники сторони обвинувачення не обгрунували і не подали доказів, про наявність реальних фактів, які завадили слідчому/прокурору на підставі протоколу огляду місця події вилучити на поставити на штраф майдан транспортний засіб,- інше володіння, після чого та загальних підставах подати слідчому судді клопотанням про отримання дозволу на проведення обшуку за правилами статті 234 КПК України, та у порядку ч. 4 цієї статті розглянути в суді клопотання про обшук в день його надходження.

Отже слідчий і прокурор не обгрунтував і не долучив до матеріалів клопотання докази, на підставі яких можна стверджувати, що в режимі реального часу, існували дійсні підстави для невідкладного проникнення до салону і багажного відділення транспортного засобу.

У постанові від 08 квітня 2021 року по справі 573/2028/19 Верховний Суд вказав, що невідкладність проведення обшуку не може бути обґрунтована необхідністю вилучення речей, які можуть бути доказом у справі. Крім цього, Верховний Суд вказав, що докази є недопустимими, навіть якщо після проведення обшуку постановлено ухвалу слідчого судді про надання дозволу на обшук, однак під час розгляду справи буде встановлено, що обшук проводився без наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України.

У відповідності до положень ст. 94 КПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зміст добровільної згоди на огляд авто та фототаблиця до огляду місця події спростовує припущення слідчого про переслідування ОСОБА_3 , який до початку слідчої дії дав згоду на проникнення до авто, тобто не вчиняв спроб втечі чи переховування. ОСОБА_3 від початку огляду був учасником слідчої дії, знаходився зовні транспортного засобу, отже не існувало легітимної мети для його переслідуванні та проведення невідкладного огляду без ухвали слідчого судді.

Слідчий з прокурором не довів таку обов`язкову ознаку як «рятування майна», зокрема: сторона обвинувачення не підтвердила існування реального наміру чи бажання будь якої особи знищити речі. Не надано доказів про спроби іншої особи: знищити, перетворити, пошкодити, перемістити докази. Слідчий з прокурором у поданому клопотанні обмежились тільки припущенням.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно зі ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Отже рятування майна відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України стосується лише речей, з приводу яких можуть виникати цивільні права та обов`язки відповідно до цивільного законодавства. А це означає, що під дію ч. 3 ст. 233 КПК України не підпадає майно, що не має цінності та вилучено з цивільного обігу і воно не може породжувати цивільні права та обов`язки. Незаконним, нерозумним є твердження про рятування психотропних речовин як майна,оскільки психотропні речовини, є об`єктом вилученим з цивільного обігу і не може мати офіційно затвердженої цінності та ознак майна.

Основним і повсякденним обов`язком слідчого з прокурором є збір та процесуальна фіксація доказів. (ч. 2 ст. 93 КПК України) Такі дії для представників сторони обвинувачення є звичайними і мають сталий запланований характер, а їх виконання не можна вважати надзвичайним випадком.

Виключенням із загального правила, є рятування життя людей і майна. Законодавець у ч. 3 ст. 233 КПК України, лише у невідкладних випадках дозволяє увійти до житла чи іншого володіння без ухвали слідчого судді,- коли можуть виникнути реальні руйнівні техногенні, природні фактори, поведінка людей чи тварин. Таким чином процесуальна діяльність слідчого спрямована на збір доказів є основним завданням правоохоронного органу, а не винятковим чи невідкладним випадком. Отже слідчий неправильно розуміє положення Закону, коли під «рятуванням майна», хибно ототожнює необхідність у законний спосіб у загальному порядку збирати і фіксувати докази по справі.

Керуючись ст. ст. 234-235 КПК України, ст. 30 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про отримання дозволу на проведений 23 травня 2024 року огляд автомобіля Міцубісі Ланцер НОМЕР_1 , для рятування речових доказів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого судового засідання. (ч. 3 ст.309 КПК України.)

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1