УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 523/11742/22

провадження № 51-20 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року щодо останньої,

установив:

за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та проживаючу в АДРЕСА_1 ), раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено засуджену від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказаний вирок переглянуто в апеляційному порядку та за результатами розгляду скарги захисника ОСОБА_4 , Одеський апеляційний суд своєю ухвалою залишив судове рішення без зміни.

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень і встановлених судом першої інстанцій обставин, ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 02 квітня 2022 року приблизно о 17:40, перебуваючи у під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, під час конфлікту з ОСОБА_6 , схопила останнього долонею лівої руки за пальці його правої кисті та, викрутивши їх у протилежному напрямку, заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому п`ятого пальця правої кисті, синця другого пальця правої кисті, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день та які відповідно до висновку експерта відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок суду не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Стверджує, що факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за яке її засуджено є недоведеним. Звертає увагу, що засуджена є особою похилого віку, проте, під час досудового розслідування участь захисника не була забезпечена у кримінальному провадженні.

Вважає, що за перевіркою доводів її апеляційної скарги, апеляційний суд мав би повторно, у повному обсязі дослідити докази та дати їм належну правову оцінку. Вказує, щосудом апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 419 КПК України, залишено поза увагою викладені в апеляційних скаргах доводи сторони захисту.

Перевіривши доводи наведені у касаційній скарзі захисника, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку, згідно з вимогами ст. 409 КПК України.

Отже вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, оспорює правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та вказує на неповноту судового розгляду.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані вірно.

Так, зазначені у касаційній скарзі доводи захисника стосовно незаконності рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які могли вплинути на вирішення питання про невинуватість засудженої, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

В ухвалі апеляційного суду зазначено, що захисник ОСОБА_4 оскаржувала вирок з підстав незаконності та необґрунтованості судового рішення зокрема, через недоведеність факту вчинення засудженою кримінального правопорушення за яке її визнано винуватою. Зазначала, що у вироку не спростовані твердження захисника про можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень іншим способом. Вважала, що під час досудового розслідування проведено не достатня кількість слідчих дій для встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

Апеляційний суд, здійснивши апеляційний розгляд відповідно до ст. 404, 405 КПК України, в межах вимог апеляційної скарги, дослідивши певні матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що доводи захисника є необґрунтованими, а винуватість засудженої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин доведена поза розумним сумнівом та ґрунтується на доказах, дослідженими судом першої інстанції, яким надана належна правова оцінка.

За перевіркою доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має обов`язок усунути (у разі встановлення) допущені місцевим судом недоліки та суперечності, вжити заходів для дотримання процесуальних прав усіх учасників провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення. Водночас учасник кримінального провадження має звертатися до апеляційного суду з окремим клопотанням про дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції, або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується, та відповідно місцевим судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а також у разі, коли необхідність дослідження тієї чи іншої обставини випливає з нових даних, встановлених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (Постанова ОП ККС ВС від 03.04.2023 у справі № 537/984/20).

Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що захисник у суді першої інстанції заявляла усне клопотання про проведення слідчого експерименту та проведення експертизи. Розглянувши такі твердження, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що вирішення питань передбачених, ст. 332, 333 КПК України, відбувається за наслідками перевірки обґрунтованості заявлених клопотань, крім того є правом, а не обов`язком суду.

Сумнівів у правильності висновку експерта не було встановлено, а відомості зазначені у письмових доказах узгоджувались із показаннями допитаних учасників судового провадження, за такої умови апеляційний суд не встановив порушень на які наголошував захисник у своїй апеляційній скарзі, а тому необхідності повторного дослідження доказів не було.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала апеляційного суд відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Окрім цього у касаційній скарзі захисник відзначає, що засуджена є особою похилого віку однак, під час досудового розслідування участь захисника не була забезпечена.

Проте вказуючи формально на порушення права засудженої на захист, захисник належним чином не обґрунтовує у скарзі наслідки відсутності захисника під час досудового розслідування враховуючи, що у цьому провадженні участь захисника не є обов`язковою, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.

Також захисник належним чином не обґрунтовує як вік засудженої завадив їй реалізувати свої права, а також не вказує, яким чином відсутність захисника на стадії досудового розслідування вплинула на об`єктивність оцінки доказів судом першої інстанції, з огляду на те, що питання самообмови чи допустимості доказів захисником не порушувалось.

З огляду на зазначене, доводи захисника про відсутність адвоката під час досудового розслідування, враховуючи, що у судах першої та апеляційної засуджена була забезпечена правовою допомогою, є необґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з доводів наведених у касаційній скарзі та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, колегія судів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику слід відмовити.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року щодо останньої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3