Справа № 405/3576/24
провадження № 1-кс/405/1680/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Листопадове Новомиргородського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обіймає посаду завідувача Новомиргородського навчально-консультаційного пункту обласного комунального навчально-курсового комбінату «Аграрник», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 22.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000497,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечувала відносно задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 з тих підстав, що стороною обвинувачення лише перераховано ризики, але не доведено їх існування; під час затримання її підзахисний не намагався зникнути з місця події; просить застосувати запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту через стан здоров`я.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 22.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000497 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

06.06.2024, о 17 год. 06 хв., ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

07.06.2024 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відповідно до якої, в період часу з жовтня 2023 року по листопад 2023 року ОСОБА_7 навчалася в автошколі «Надія» в м. Одеса, де проживала в той час. Але у грудні 2023 року вимушена була змінити місце проживання та переїхати до м. Знам`янка Кіровоградської області, де в кінці 2023 року з першої спроби успішно склала теоретичний іспит для отримання права керування транспортними засобами у Територіальному сервісному центрі № 3541 м. Кропивницький. Надалі, у лютому 2024 року остання намагалася скласти практичний іспит з навичок керування транспортним засобом, у тому ж ТСЦ, але склала вказаний іспит незадовільно. Після цього вона зробила ще чотири спроби скласти іспит для отримання права керування транспортними засобами, але також незадовільно. Під час спілкування із своєю знайомою, остання повідомила, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 , має вплив на працівників з числа ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_2 , де можливо скласти іспит для отримання права керування транспортними засобами, але за певну плату, і засобами телефонного зв`язку отримала згоду від останнього на допомогу ОСОБА_7 у вказаному питанні.

08.05.2024 ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що має проблему зі складанням іспиту для отримання права керування транспортними засобами здачею практичного іспиту з водіння, і запитала чи можливо якось по сприяти в даному питанню, на що ОСОБА_4 повідомив, що може допомогти, але його послуги коштують 12000 гривень та додав, що має потрібні зв`язки в сервісному центрі АДРЕСА_2 , де за надання грошових коштів вона успішно складе вказаний іспит та отримає водійське посвідчення категорії «В».

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу директора обласного комунального навчально-курсового комбінату « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 30.12.2021 № 176-к, переведений на посаду завідувача Новомиргородським навчально-консультаційним пунктом обласного комунального навчально-курсового комбінату « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обіймає посаду адміністратора ІНФОРМАЦІЯ_3 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях. Відповідно до посадової інструкції, вказана посада віднесена до категорії «В» в розумінні Закону Україну «Про державну службу».

Згідно з розділом 3 вказаної інструкції, до основних посадових обов`язків ОСОБА_8 входить:

1. Надання адміністративних послуг з дотриманням визначеного діючим законодавством порядку та консультацій громадянам з питань надання послуг, віднесених до компетенції сервісних центрів МВС:

- проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів: здійснення діяльності по видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами;

- внесення інформації про осіб позбавлених права керувати транспортними засобами до Єдиного державного реєстру МВС, забезпечення зберігання посвідчення водія у разі позбавлення спеціального права, а також його повернення після закінчення строку позбавлення та успішного складання іспитів;

- приймання документів від фізичних та юридичних осіб щодо замовлення індивідуальних номерних знаків транспортних засобів, їх відпрацювання та направлення до ГСЦ МВС;

- внесення інформації до Єдиного державного реєстру транспортних засобів;

- оформлення, видача та облік дозволів на встановлення та використання на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв синього та автожовтого (оранжевого) кольорів;

- оформлення, видача/продовження та облік свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; взаємодія з працівниками Центрів надання адміністративних послуг органів місцевого самоврядування з питань надання сервісних послуг громадянам, відповідно до положень Узгоджених рішень;

- опрацювання заяв, які надійшли через Електронний кабінет водія, замовника послуг (внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, заміна посвідчення водія) та заяв на верифікацію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, надісланих через застосунок « ОСОБА_9 ».

2. Здійснення:

- прийняття теоретичних та практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами;

- обстежень відповідності обладнання транспортних засобів спеціальними світловими та звуковими сигнальними пристроями нормам і стандартам;

- перевірки відповідності конструкцій транспортних засобів та спеціального обладнання вимогам дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

3. Здійснення обстеження, обліку, контролю та постійного моніторингу діяльності закладів, то проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, своєчасне внесення відповідної інформації в бази даних.

4. Внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформації про накладення або зняття встановлених у визначеному законодавством порядку обмежень щодо транспортних засобів або їх власників.

Ведення встановленої звітно-облікової документації, підготовка відповідної звітності з питань реєстраційно-екзаменаційної діяльності та роботи територіального сервісного центру № 7142 (на правах відділу, Уманського р-ну, с/рада Родниківська, автодорога Київ-Одеса 203 км + 800 м, Черкаська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС).

5. Здійснення розгляду звернень і запитів, заяв і скарг громадян, опрацювання іншої службової документації, а також звернень, запитів громадян, правоохоронних та інших органів влади, підприємств, установ, організацій різних форм власності, адвокатів, нотаріусів щодо надання інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів та Єдиного держаного реєстру МВС.

6. Забезпечення, відповідно до законодавства та в межах компетенції, захисту інформації обмеженим доступом. Запобігання доступу третіх осіб до ввірених йому для роботи персонального ім`я користувача та паролю доступу до відповідних реєстрів та баз даних.

7. Здійснення обліку і зберігання бланків суворої звітності, номерних знаків протягом робочого дня та передача їх на зберігання до архіву ТСЦ Персональна відповідальність за збереження отриманої печатки адміністратора ТСЦ та унеможливлення її використання іншими особами.

Персональна відповідальність за ввічливе та коректне ставлення до громадян, недопущення неділових стосунків, порушень антикорупційного законодавства.

8. Формування справ (групування виконаних документів у справи відповідно до номенклатури

Разом з тим, відповідно до Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженого Наказом МВС від 07.12.2009 № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.05.2020 № 408 зі змінами), встановлено наступне:

- приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами, оформлення, видача, обмін, повернення, зберігання, анулювання та знищення посвідчення водія здійснюються в ТСЦ МВС незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування особи;

- практичний іспит з навичок керування транспортним засобам складається в тому ж ТСЦ МВС, де було успішно складено теоретичний іспит;

- для приймання практичного іспиту на вулично-дорожній мережі ТСЦ МВС визначає декілька маршрутів для перевірки навичок керування транспортними засобами відповідної категорії;

- результат складання практичного іспиту екзаменатор фіксує в екзаменаційному листі, підписує та вносить до ЄДР МВС.

Згідно зі статтями 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

В свою чергу, ОСОБА_4 , будучи знайомим із працівниками територіального сервісного центру № 7142 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС), запропонував ОСОБА_8 , який має вплив на осіб зазначеного Центру, зловживаючи своїм становищем, вирішив отримати від ОСОБА_10 грошові кошти за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, задля вирішення питання щодо успішного складання іспиту для отримання права керування транспортними засобами, оформлення та видачі посвідчення водія ОСОБА_10 .

Так, 06.06.2024 близько 07.30 години ОСОБА_4 за попередньою домовленістю із ОСОБА_10 зустрівся з нею на автомобільній дорозі М-12 Кропивницький-Умань (біля повороту до м. Мала Виска), після чого на автомобілі «Hyundai Tucson» номерний знак НОМЕР_1 приблизно о 08.40 годин прибув із нею до територіального сервісного центру № 7142 (на правах відділу, Уманського р-ну, с/рада Родниківська, автодорога Київ-Одеса 203 км + 800 м, Черкаська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС). Дізнавшись, що

ОСОБА_8 знаходиться на робочому місці та виконує свої посадові обов`язки, ОСОБА_4 зустрівся з ним та домовився щодо можливості здійснення незаконного впливу на екзаменатора, який буде здійснюватиме приймання практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами, з метою успішного його складання ОСОБА_10 , та отримавши згоду, повідомив її анкетні дані. Надалі ОСОБА_10 отримала талон № 143 для здачі практичного іспиту на категорію В, після чого ОСОБА_4 її покликав до автомобіля «Hyundai Tucson» номерний знак НОМЕР_1 , керуючи яким, проїхав разом із останньою за маршрутом для перевірки навичок керування транспортними засобами, вказуючи на вимоги дорожніх знаків та розмітки, на які потрібно звертати увагу під час складання іспиту. Згідно автоматичного розподілу, екзаменатором (уповноваженим працівником ТСЦ) було визначено ОСОБА_11 . Останній, здійснюючи приймання практичних іспитів для отримання права керування транспортними засобами у ОСОБА_10 на автомобілі «Toyota Corola» номерний знак НОМЕР_2 , надав їй певну допомогу в успішному складанні іспиту шляхом надання усних підказок. Після завершення іспиту ОСОБА_11 власноручно вписав у екзаменаційному листі № результат складання іспиту «склав», та завірив власним підписом. На підставі вказаного листа ОСОБА_10 отримала посвідчення водія НОМЕР_3 , здійснивши оплату за квитанцією до платіжної інструкції № 18684672 (призначення платежу видача посвідчення водія на право керування транспортними засобами).

Надалі цього ж дня близько 15.20 годин ОСОБА_4 покликав ОСОБА_10 до автомобіля «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1 , де виказав останній вимогу розрахуватися з ним за успішне складання іспиту, і вона передала йому грошові кошти в сумі 12 000 гривень. Після чого, близько 17.00 годин ОСОБА_8 на автомобілі «Renault Duster» номерний знак НОМЕР_4 зупинився неподалік АЗС «Motto» за адресою: м. Умань, вул. С. Бандери, 21Б, та до нього на автомобілі «Hyundai Tucson» номерний знак НОМЕР_1 під`їхав ОСОБА_4 , у якому передав частину грошових коштів, отриманих від ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди за вплив на екзаменатора територіального сервісного центру № 7142 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) з приводу прийняття рішення щодо успішного складання практичного іспиту ОСОБА_10 .

Після одержання неправомірної вигоди у вигляді зазначених грошових коштів, та передачі частини її ОСОБА_8 , ОСОБА_4 був викритий у вчиненні кримінального правопорушення та затриманий в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронного органу.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23.04.2024 з додатками до нього, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 01.05.2024, протокол обшуку від 06.06.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 07.06.2024, протокол огляду, ідентифікації (помічення) та вручення грошових коштів від 06.06.2024, копія екзаменаційного листа № від 22.05.2024, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_4 може впливати на свідків, а також, шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них, оскільки свідки дають викривальні покази щодо вчинення ОСОБА_4 злочину за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а їхні анкетні дані відкриті стороні захисту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Наявність ризиків, які передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 одружений, не має утриманців, має офіційне місце роботи, проживання, за місцем роботи, проживання характеризується позитивно, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягався, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обґрунтування, є застава з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 2ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України», а саме: закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадження, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, обставин, встановлених відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, який в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду від 08.06.2024 по справі 0000497 від 22.04.2024.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 , на строк до 04.08.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідком та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні, окрім участі в слідчих діях та в суді;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених обов`язків. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14