Провадження № 1-кп/185/385/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 16 вересня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився в приміщенні гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Європейська, де розпивав алкогольні напої в компанії ОСОБА_6 та інших малознайомих осіб. В цей час між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани верхньої губи справа. Від отриманого удару ОСОБА_6 сів навприсядки і в цей час у нього з правої зовнішньої кишені спортивних штанів випав його мобільний телефон марки «ОРРО Reno 7», моделі СРН2363, 8/128 GB оранжевого кольору.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону марки «ОРРО Reno 7», моделі СРН2363, 8/128 GB оранжевого кольору, який належав ОСОБА_6 , та за який ОСОБА_3 було відомо достовірно.

В цей час ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи свою фізичну перевагу, розуміючи, що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, заволодів мобільним телефоном марки «ОРРО Reno 7», моделі СРН2363, 8/128 GB оранжевого кольору, що належить ОСОБА_6 та з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку.

В подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, а саме 15 вересня 2023 року попрямував до ломбарду ПТ «Ломбард РОЯЛ КРЕДИТ», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Центральна, буд. 84, та оскільки у нього з собою не було паспорта громадянина України, останній запропонував своєму знайомому, ОСОБА_8 закласти вказаний мобільний телефон на його паспорт громадянина України до даного ломбарду, запропонувавши за це винагороду, а саме: компенсація за витрачене паливо, без конкретного зазначення грошового еквіваленту.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 10580,81 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

ОбвинуваченийОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 15 вересня 2023 року в вечірній час доби він, ОСОБА_6 та дівчина перебували в приміщенні гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Європейська. Потім між ним та ОСОБА_6 почалася сварка. В той момент він наніс ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в область обличчя. І коли ОСОБА_6 присів від отриманого удару, то в нього з кишені випав мобільний телефон. Зазначив, що в подальшому він забрав цей мобільний телефон собі та заклав його до ломбарду. Пояснив, що мобільний телефон він забрав відкрито в присутності ОСОБА_6 та на прохання останнього повернути йому телефон не відреагував. Зазначив, що наступного дня, він прокинувся та усвідомив вчинене, тому викупив з ломбарду мобільний телефон та повернув його потерпілому. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Допитаний в присутності свого законного представника та педагога неповнолітній потерпілийОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 15 вересня 2023 року у вечірній час доби він разом з ОСОБА_3 та дівчиною сиділи спілкувалися в гаражі, розташованому на вул. Європейській в м. Павлограді. Потім між ним та ОСОБА_3 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком руки в область обличчя, розбивши губу. В цей час його мобільний телефон випав з заднього карману штанів і ОСОБА_3 підібрав цей телефон. Зазначив, що говорив ОСОБА_3 віддати мобільний телефон, однак останній не віддав. Вранці наступного дня телефон було повернуто. Будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 15 вересня 2023 року її неповнолітній син ОСОБА_6 подзвонив їй з незнайомого номеру та повідомив, що у нього забрали мобільний телефон. За даним фактом було подано заяву до поліції. Зазначила, що мобільний телефон було повернуто наступного дня. Просить суд не призначати ОСОБА_3 суворе покарання.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у фактично скоєному також повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Згідно протоколу огляду місця події від 16 вересня 2023 року з фототаблицею до нього проведено огляд ділянки місцевості, розташованої на території гаражного кооператива за адресою: вул. Європейська в м. Павлограді Дніпропетровської області, поблизу гаражу № НОМЕР_1 . Під час огляду нічого не вилучалось.

Згідно висновку експерта від 25 вересня 2023 року № 410, згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у вигляді забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, що утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження та ступінь ознак його загоєння (рубець білесувато-рожевого кольору, без ознак запалення навколо), можливо припустити, що дане тілесне ушкодження утворилося в термін 9-10 діб, до моменту огляду потерпілого, та можливе його утворення як вказує потерпілий та слідчий в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 15 вересня 2023 року. Дане тілесне ушкодження знаходиться в доступній анатомічній ділянці для спричинення його власноручно або при падінні з висоти власного зросту.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26 вересня 2023 року з відеозаписом до нього, потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини події, які мали місце 15 вересня 2023 року. Зокрема, ОСОБА_6 відтворив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень та розповів, що ОСОБА_3 схопив його за шию та став душити, потім

повалив на землю, а коли він підвівся ОСОБА_3 наніс один удар кулаком лівої руки в область верхньої губи праворуч, від якого він впав на сідниці та у нього з правої зовнішньої кишені випав мобільний телефон. Після чого ОСОБА_3 забрав вказаний телефон та на неодноразові прохання віддати, не реагував.

Згідно висновку експерта від 27 вересня 2023 року № 415-Д, локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_6 , не суперечить механізму їх утворення, на який вказує потерпілий, в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 26 вересня 2023 року, а саме нанесення удару кулаком лівої руки в область верхньої губи праворуч.

Згідно протоколу огляду предмета від 16 вересня 2023 року з фототаблицею до нього, проведено огляд мобільного телефону марки «ОРРО», моделі СРН2363, помаранчевого кольору, імеі1 НОМЕР_2 , імей2 НОМЕР_3 .

Згідно висновку експерта від 22 вересня 2023 року № СЕ-19/104-23/33120-ТВ, ринкова вартість мобільного телефону марки «Орро» моделі СРН2363, 80В/128СВ, імеі НОМЕР_4 , імеі2 - НОМЕР_3 помаранчевого кольору, придбаного 05 серпня 2023 року новим, з урахуванням його зносу, на момент незаконного заволодіння 15 вересня 2023 року, могла складати 10580,81 грн. (десять тисяч п`ятсот вісімдесят грн. 81 коп.).

Згідно договору фінансового кредиту № 9 від 15 вересня 2023 рокуОСОБА_8 надав для закладумобільний телефон «ОРРО Reno 7», імеі НОМЕР_4 в ПТ «Ломбард РОЯЛ КРЕДИТ».

Згідно протоколу огляду предмету від 25 вересня 2023 року проведено огляд копії заставного договору № 9 від 15 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_8 надав для закладумобільний телефон «ОРРО Reno 7», імеі НОМЕР_4 в ПТ «Ломбард РОЯЛ КРЕДИТ».

Згідно протоколу огляду предметів від 22 вересня 2023 року проведено огляд квитанцій до прибуткового касового ордеру № 12 № 11 від 16 вересня 2023 року з ПТ «Ломбард Роял Кредит», які добровільно видав ОСОБА_8 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 вересня 2023 року, свідок ОСОБА_9 заявив, що на фото № 1 він впізнає хлопця, якого відвозив на власному автомобілі-таксі. Згідно даного протоколу серед чотирьох осіб, які були представленні свідку ОСОБА_9 для впізнання, особою під № 1 єОСОБА_3 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 вересня 2023 року, свідок ОСОБА_9 заявив, що на фото № 2 він впізнає хлопця, якого відвозив на власному автомобілі-таксі та який мав при собі мобільний телефон. Згідно даного протоколу серед чотирьох осіб, які були представленні свідку ОСОБА_9 для впізнання, особою під № 2 єОСОБА_6 .

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Викривальні покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які він безпосередньо надав у судовому засіданні, є послідовними, логічними та такими що узгоджуються з іншими доказами по справі і їм не суперечать, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються між собою, не містять протиріч і сумнівів, а також узгоджуються у тому числі з показами самого обвинуваченого ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд визнає показання неповнолітнього потерпілого, а також покази обвинуваченого ОСОБА_3 належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_3 на відкрите заволодіння мобільним телефоном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 . Виходячи з цього, суд приймає до уваги їх покази як правдиві та разом з іншими доказами покладає їх в основу обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому суд вважає за необхідне виключити кваліфікуючу ознаку повторність, так як така матеріалами кримінального провадження свого підтвердження не знайшла, оскільки інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України не розглянуто по суті й обвинувального вироку не постановлено. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 є особою в силу ст. 89 КК України раніше не судимою. Також суд вважає за необхідне виключити таку кваліфікуючу ознаку як застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Оскільки така не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Так, з показів як обвинуваченого ОСОБА_3 так і з показів потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що між ними спочатку виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження. І лише потім, коли ОСОБА_3 побачив, мобільний телефон, який випав з карману штанів потерпілого, у нього з`явився умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченогоОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що встановлені в справі пом`якшуючі обставини перебувають у такому співвідношенні, що в цілому значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому призначення останньому навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України в даному випадку є явно недоцільним і наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, повне та добровільне відшкодування потерпілій стороні спричиненої шкоди, відсутність цивільного позову та будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого, злочин хоч і скоєний у період воєнного стану, але не пов`язаний з бойовими діями, враховуючи думку потерпілого, який просив не призначатиОСОБА_3 суворого покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, поведінка та ставлення ОСОБА_3 до своїх дій, дають можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення в даному конкретному випадку покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України, яке є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, буде співрозмірним наслідкам вчиненого злочину та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених ст. 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Тому суд вирішує на підставі ст. 69 КК України за ч. 4 ст. 186 КК України, призначити обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Застосований запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Строк обчислення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з 01 лютого 2024 року, зарахувавши в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 16 вересня 2023 року по з 01 лютого 2024 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/33120-ТВ від 22 вересня 2023 року у розмірі 956,00 грн слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з 01 лютого 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 16 вересня 2023 року по з 01 лютого 2024 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обрану - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертизи у розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 00 коп. на користь держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «ОРРО», моделі СРН2363, помаранчевого кольору, імеі1 НОМЕР_2 , імей2 НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити ОСОБА_7 за належністю;

- дві квитанції з ломбарду «Роял Кредит», копія заставного договору № 9, які долучено до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, неповнолітньому потерпілому, представнику неповнолітнього потерпілого та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1