cправа №947/146/23
провадження №1-кс/947/3549/24
У Х В А Л А

14 березня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000544 від 14.11.2022 за ч.1 ст.286 КК України.

29.01.2024 року заявнику повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вказував, що реалізуючи право на захист, 06.02.2024 на підставі положень ст.ст.7, 42, 220, 221 КПК України ним заявлено клопотання про ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, зокрема із висновком автотехнічної експертизи для подальшого заявлення клопотань про проведення слідчих дій.

29.02.2024 слідчою ОСОБА_4 заявнику видано постанову про часткову відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання, при цьому зазначений висновок експерта заявнику не відкрито.

01.03.2024 заявником заявлено клопотання про проведення слідчої дії - слідчого експерименту за його участі із залученням його транспортного засобу на місці ДТП за аналогічних умов з метою встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення.

06.03.2024 слідчою винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту. При цьому, доводи клопотання залишились поза увагою слідчої, відповідь не місить обґрунтування прийнятого рішення та аналізу доводів клопотання із посиланням на положення закону.

Вважав зазначену постанову формальною та не погоджувався із нею, оскільки така відмова явно порушує його право на захист.

Звертав увагу, що мотивуючи прийняте рішення, слідча ОСОБА_4 посилається на лист від 16.10.2023, яким заявником викладено відмову від участі у слідчому експерименті.

Проте, вважав, що на тому етапі кримінального провадження він не перебував у статусі підозрюваного та мав право відповідно до положень ст.63 Конституції України, ст.ст.17, 18, 87 КПК України не свідчити проти себе. До того ж, виклик для участі у проведенні слідчого експерименту не містив посилання на його процесуальний статус та не відповідав вимогам ст.ст.135, 137 КПК України.

Водночас, у вказаному листі чітко зазначено про небажання приймати участь у проведені слідчого експерименту саме на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене, вважав, що проведення досудового розслідування без урахування його свідчень, викладених у протоколі допиту підозрюваного від 06.02.2024, та відмова у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту порушують його право на захист, позбавляють можливості орган досудового розслідування встановити об`єктивні обставини кримінального правопорушення, що має односторонній обвинувальний характер, є неповним, необ`єктивним та неприпустимим.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.303 - 307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) постанову слідчої Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 06.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії - слідчого експерименту у кримінальному провадженні №0000544 від 14.11.2022 за ч.1 ст.286 КК України скасувати; 2) зобов`язати слідчу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000544 від 14.11.2022 за ч.1 ст.286 КК України провести слідчий експеримент за його участі на місці вчинення ДТП із залученням транспортного засобу, яким здійснено наїзд на пішохода, з метою встановлення реальних обставин кримінального правопорушення та їх перевірки, уточнення.

Під час судового розгляду, підозрюваний підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. Вважав, що його право на захист реалізується можливістю проведення слідчих дій.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий подала до суду заперечення на скаргу, в яких зокрема зазначила, що 29.01.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В подальшому, 29.02.2024 визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, процесуальний керівник надав доручення слідчому про відкриття матеріалів досудового розслідування та повідомлення сторін провадження про завершення досудового розслідування.

На виконання доручення прокурора, 29.02.2024 органом досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_3 , та потерпілій ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

04.03.2024 на адресу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення слідчого експерименту за його участі, яке було розглянуто та винесено постанову від 06.03.2024 про повну відмову в задоволенні клопотання, яка являється повністю вмотивованою.

Зокрема, в постанові зазначено підставу відмови, а саме що під час досудового розслідування, 13.10.2023 ОСОБА_3 було викликано для проведення слідчого експерименту на 18 год. 00 хв. 17.10.2023 за адресою вул.Михайлівська, 27, м.Ізмаїл, а також забезпечення доставки автомобіля Honda Civic для проведення слідчого експерименту.

Водночас, 17.10.2023 до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , про те що він відмовляється на даному етапі від проведення слідчого експерименту.

На думку слідчого, ОСОБА_3 було надано можливість реалізувати своє право, водночас останній відмовився, також з дня повідомлення про підозру з 29.01.2024 по 29.02.2024 ОСОБА_3 не заявляв клопотань про проведення у кримінальному проваджені будь-яких слідчих дій.

На теперішній час у кримінальному провадженні проведенні усі необхідні слідчі та процесуальні дії, досудове розслідування завершено, а зібрані докази достатні для складання обвинувального акту.

Окрім того, під час виконання ст.290 КПК України неможливе проведення слідчих дій, та проведення інших процесуальних дій, за винятком єдиної процесуальної дії - подання слідчому судді клопотання про встановлення строку з ознайомлення з матеріалами досудового розслідування після завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів іншій стороні згідно з ч.10 ст.290 КПК України.

На теперішній час до Київського районного суду м. Одеси подано клопотання про встановлення строків для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Під час судового розгляду, слідчий заперечувала про скарги та у її задоволенні просила відмовити.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заперечення слідчого, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000544 від 14.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України.

04.03.2024 року, підозрюваним ОСОБА_3 на адресу слідчого у вказаному кримінальному провадженні, було подано клопотання від 01.03.2024 року про проведення слідчого експерименту за його участі на місці вчинення ДТП із залученням транспортного засобу, яким здійснено наїзд на пішохода, з метою встановлення реальних обставин кримінального правопорушення та їх перевірки, уточнення.

Постановою слідчого від 06.03.2024 року, у задоволенні вищевказаного клопотання підозрюваного було відмовлено. При цьому, постанова мотивована тим, що під час досудового розслідування, 13.10.2023, ОСОБА_3 було викликано для проведення слідчого експерименту на 18 год. 00 хв. 17.10.2023 за адресою вул.Михайлівська, 27, м.Ізмаїл, а також забезпечення доставки автомобіля Honda Civic для проведення слідчого експерименту.

17.10.2023 до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , про те що він відмовляється на даному етапі від проведення слідчого експерименту. На теперішній час досудове розслідування завершено та відкрито матеріали досудового розслідування про, що було повідомлено ОСОБА_3 .

Відповідно до п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, КПК України виділяє у кримінальному провадженні дві основі стадії, стадію досудового розслідування та стадію судового провадження. В той же час, поняття «етап» є синонімом поняття «стадія».

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що підозрюваний ОСОБА_3 17.10.2023 року добровільно відмовився від проведення слідчої дії - слідчий експеримент із залученням його транспортного засобу, про що відповідно і повідомив слідчого.

При цьому, із заяви ОСОБА_3 від 16.10.2023 року про відмову від участі в слідчому експерименті на запрошення слідчого вбачається, що він посилаються на ст.63 Конституції України, ст.ст.17, 18, 87 КПК України, які встановлюють гарантії права на захист особи від пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Частина 2 ст.40 КПК України передбачає, що слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

При цьому, ч.5 ст.40 КПК України встановлює, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, слідчий суддя вважає, що положення ст.40 КПК України не надають слідчому судді повноважень, давати доручення, вказівки або зобов`язувати слідчого виконувати дії, передбачені ч.2 ст.40 КПК України, оскільки слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

На думку слідчого судді, ініціювання стороною захисту перед слідчим проведення певних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, відповідно до ч.3 ст.93, ст.220 КПК України, не зобов`язує слідчого проводити вказані дії, а лише в подальшому може свідчити про неповноту досудового розслідування та можливість проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження, в порядку, передбаченому ч.ч.3, 4 ст.333 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга підозрюваного є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000544 від 14.11.2022 року за ч.1 ст.286 КК України - відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1