Справа № 579/1420/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" червня 2024 р. Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 26.05.2013 року № 0000459 за ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 26.05.2013 року № 0000459 за ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої.

25.04.2013 року близько 21 години на 161 км. автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, відбулась ДТП: водій автомобіля «ЗАЗ-110307», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , не впоравшись з керуванням автомобіля здійснив виїзд за межі проїзної частини, де допустив зіткнення з автобусною зупинкою населеного пункту Лапшине Кролевецького району Сумської області, яка знаходилася на узбіччі в попутному напрямку.

Внаслідок виниклого ДТП ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експетизи №68 від 23.07.2013 отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани тім`яної ділянки зліва, ізольованого закритого перелому крила здухвинної кістки зліва», які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №46 від 15.08.2013 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: «Відкритої тупої механічної травми (автотравми) голови та тулубу, яка супроводжувалась вдавленим переломом кісток склепіння в лівій скронево - тім`яній ділянці з переходом ліній переломів на основу черепу в передню черепно мозкову ямку, переломами ребр, травматичними крововиливами в тканину головного мозку та під м`які мозкові оболонки, травматичним набряком головного мозку та його оболонок, забоєм головного мозку важкого ступеню», які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок отримання яких настала смерть останньої.

Клопотання про закриття кримінального провадження мотивовано тим , що вжитими досудовим розслідуванням заходами встановити обставини вчинення кримінального правопорушення та особу безпосередніми діями якої виникла вказана дорожньо-транспортна пригода не виявилося можливим.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, за змістом поданої заяви проти клопотання не заперечує.

В даному випадку злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня його вчинення, згідно ст. 49 КК України, становить десять років, що свідчить про те, що формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, ст. 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, якими є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких в тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність в свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані в тому числі всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Принцип публічності (ст. 25 КПК України) серед іншого визначає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

В даному випадку, фактично встановлено одну з осіб, причетних до скоєння ДТП водія автомобіля ЗАЗ -110307, однак слідчим не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії на виконання обов`язків встановлених ст. ст. 9, 25, 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Так за змістом висновку експерта № 144 від 28 жовтня 2012 року водій автомобіля ЗАЗ -110307 з технічної точки зору мав можливість попередити виникнення даної події шляхом виконання вимог п. 12.1 ПДР , в діях водія автомобіля ЗАЗ -110307 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1. ПДР які знаходяться в прямому причинному зв?язку з виникненням даної події. Причиною втрати курсової стійкості автомобіля ЗАЗ -110307 є управлінські дії його водія. (а.с. 83-87)

За змістом висновку експерта № 3 від 19 лютого 2016 року визначення можливості впливу пошкоджень виявлених на лівій боковій частині автомобіля ЗАЗ -110307 на курсову стійкість та зміну напрямку руху транспортного засобу без виконання будь-яких управлінських дій його водієм позбавлене логічного змісту. Сліди та механічні пошкодження, що були виявлені на правій боковій частині автомобіля ЗАЗ -110307, а саме сам факт їх наявності , їх розміщення та розміри на курсову стійкість та на зміну напрямку руху цього транспортного засобу не впливали (а.с. 139-142).

Слід зазначити, що суб`єктивна сторона злочину передбаченого ст. 286 КК України визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або зі злочинною недбалістю. До наслідків порушення може бути тільки необережність (злочинна самовпевненість або недбалість). У цілому цей злочин визнається необережним.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000459 шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Ухвалою Кролевецького районного суду від 15 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0000459.

Незважаючи на висновки вищезазначених та проаналізованих судом експертиз, за змістом яких до скоєння ДТП причетний водій автомобіля ЗАЗ -110307, слідчий вдався до встановлення причетності до ДТП інших сторонніх осіб.

Не виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України, не сприяє виконанню завдань кримінального провадження за змістом ст. 2 КПК України .

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, в задоволенні клопотання належить відмовити.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.ст. 12, 49, ч. 2 ст. 286 КК України, керуючись ст.ст. 2, 9, 25, 284 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Кролевецького відділу Конотопськї окружної прокуратури про закриття кримінального провадження № 0000459 від 26.05.2013 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1