Справа № 519/230/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області

у складі: головуючого ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Южне кримінальне провадження №0000025, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весняне, Словяносербського району, Луганської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України,

У С Т А Н О В И В :

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На підставі Указів Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 16.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, які затверджені Законами України, які набрали чинності, строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 01.02.2024.

При цьому, ОСОБА_5 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.

Так, 08.01.2024 близько 16.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна (крадіжку), яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно, в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні стороні особи та власник майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , таємно взяв з полиці в коридорі на тумбочці мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy A23», з об`ємом пам`яті 128GB, вартістю 5600 гривень та грошові кошти в сумі 2000 гривень, і поклав до кишені штанів у які був одягнений, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 7600 гривень 00 копійок.

Також, 08.01.2024 близько 16.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , де у приміщенні коридору на тумбочці, виявив пластикову банківську картку банку «ВОСТОК» за рахунком НОМЕР_1 , котра належить ОСОБА_7 . Після чого, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаної банківської картки, з метою подальшого таємного викрадення з неї грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду,

ОСОБА_5 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв вище вказану банківську карту з полиці тумбочки та поклав до кишені штанів у які був одягнений, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденою картою на власний розсуд.

У подальшому, 08.01.2024 приблизно о 16:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , де у приміщенні коридору на полиці тумбочки, виявив пластикову банківську картку банку «ВОСТОК» за рахунком НОМЕР_1 , котра належить ОСОБА_7 .

Після чого, у ОСОБА_5 , виник корисливо-злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_7 , які перебували на його особистому банківському рахунку та доступ до яких здійснювався за допомогою вищевказаної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, ОСОБА_5 , 09.01.2024, у період часу з 08 години 30 хвилин по 09 години 50 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, діючи умисно, здійснював безготівкові операції з оплати товарів раніше викраденою банківською картою в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , на загальну суму 1659 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1659 гривень 00 копійок.

Органом досудового слідства такі дії підозрюваного кваліфіковані за ст.185 ч.4 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану, за ст.185 ч.4 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану за ст.357 ч.1 за ознаками викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

До суду надійшла угода про визнання винуватості від 14.02.2024, відповідно до умов якої сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, за ст.357 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, що за правилами ст.72 ч.1 КК України відповідає 1 року позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі на строк п`ять років із звільненням від відбуття покарання з випробуванням.

Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

До суду надійшли заяви від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , згідно яких потерпілі не заперечують проти укладання угоди про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що вона у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1, 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості ним укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, захисник у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, та ст.357 ч.1 КК України, який згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, і обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Долю речових доказів та документів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.374-376, 471- 475, 615 п.15 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.02.2024, що укладена у кримінальному провадженні №0000025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024, між прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ст.357 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 ч.1 п.1-2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази по справі мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy A23» вважати повернутим за належністю, DVD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження №0000025, яке зберігається в Доброславській окружній прокуратурі Одеської області.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Южний міський суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1