Провадження №1-кп/127/476/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2021 р. за № 0001291, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Винницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про скасування арешту з транспортного засобу марки «Mercedes 190Д» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_10 , який зберігається на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Козятинського відділення Хмільницького РУП, та передачу майна обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки на даний транспортний засіб на стадії досудового розслідування необгрунтовано накладено арешт. Так, вказаний автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні та не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_5 , тому накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2022 арешт, підлягає скасуванню, а майно поверненню законному володільцю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити та зазначив, що вилучений транспортний засіб зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів та враховуючи тривалий час перебування автомобіля на штраф майданчику, його технічний стан значно погіршився під дією природних факторів, оскільки зберігається на відкритій території.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисники - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання в частині скасування арешту, зазначив, що вказане майно визнано речовим доказом, на нього накладено арешт та хоча з ним і проведені всі необхідні слідчі дії, однак скасування арешту та передача майна на зберігання обвинуваченому може ускладнити розгляд кримінального провадження в разі виникнення необхідності проведення додаткових експертиз чи досліджень.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 , врахувавши думки обвинувачених, захисників та прокурора, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази і матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що під час проведення досудового розслідування ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2022 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України, накладено арешт, серед іншого, на транспортний засіб марки «Mercedes 190Д» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_10 .

З тексту ухвали вбачається, що арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 100 КПК України визначено, що речові докази повинні бути збережені до закінчення кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_11 від 27.04.2022, автомобіль марки «Mercedes 190Д» державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, розгляд якого наразі триває та перебуває стадії судового розгляду. Крім того, в судовому засіданні не було встановлено переконливого обґрунтування того, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Так, хоча з матеріалів обвинувального акту і вбачається, що під час досудового розслідування проводився обшук в автомобілі, експертизи та ін., що також підтверджено прокурором в судовому засіданні, однак наразі докази по кримінальному провадженню до кінця не досліджені, а враховуючи позиції обвинувачених, в частині не визнання пред`явленого обвинувачення, заперечення встановлених стороною обвинувачення обставин події, суд не виключає того, що під час судового розгляду може виникнути потреба у проведенні додаткових слідчих дій та експертиз, тому на теперішній час існує необхідність в подальшому забезпеченні збереження вказаного майна.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч .6 ст. 100 КПК України - речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, можуть повертатися власнику або передаватись йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобовязана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що речовий доказ, а саме автомобіль марки «Mercedes 190Д» державний номерний знак НОМЕР_1 поміщено на арешт майданчик Відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, де знаходиться і наразі.

Оскільки автомобіль перебуває на штраф майданчику та знаходиться, досить тривалий час, на зберіганні в умовах не придатних для цього, а також, враховуючи те що автомобіль знаходиться під забороною на відчуження, що унеможливлює його реалізацію, належне зберігання автомобіля у його власника/користувача негативно не вплине на розгляд кримінального провадження в суді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, потреби судового слідства не виправдовують такий ступінь у втручання у права та свободи особи та перешкоджають нормальній життєдіяльності громадянина.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, суд вважає можливим змінити місце зберігання речового доказу, а саме транспортного засобу марки «Mercedes 190Д» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_10 , та передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна та передачу майна на відповідальне зберігання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 369-372, 376, 392 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна та передачу майна на відповідальне зберігання - задовольнити частково.

Речовий доказ - транспортний засіб марки «Mercedes 190Д» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_10 - передати на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя