ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1824/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/310/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Димитрове, Оріхівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 червня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставинах.

ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року №576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, в період часу приблизно з початку квітня 2024 року, більш детальну дату встановити не вдалось можливим по 20 квітня 2024 року, за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , незаконного зберігав:

1. автомат з маркуванням на ствольній коробці НОМЕР_1 та під прицільною планкою виконано напис фарбою білого кольору 6П20 ТК-6 2020 та магазин до автомату;

2. 5 порожніх магазинів від автомату;

3. 5 патронів калібру 5,45 мм;

4. бойову гранату М-67 з маркуванням: GRENADE HANO. FRAG DE… СОМР В DAZ21D022... та корпус бойової гранати М 50 з маркуванням HF-9-44;

5. бойовий підривач JVA 1634 з маркуванням JVA 1634 VRT 1-91 до бойової гранати М-50;

6. цинк з написом виконаний фарбою чорного кольору 5,45 ПСгс В12-85-60 Сф033фл200/85Б 1080 шт. та предмети схожі на набої калібру 5,45 мм. в кількості 709 шт.

20 квітня 2024 року, о 02 год. 05 хв., працівниками поліції в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 вказані вогнепальну зброю, вибухові пристрої, вибухові речовини та бойові припаси, було виявлено та у присутності понятих вилучено.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-24/7521-БЛ від 20 квітня 2024 року «наданий на дослідження предмет схожий на автомат є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю - автоматом Калашникова тактичної комплектації (АК-ТК-6) калібру 5,45x39 мм (заводський серійний номер НОМЕР_2 ), промислового виробництва України, на базі автомату ОСОБА_11 зразка 1974 року (АК-74), виробництва СРСР. Наданий автомат придатний до стрільби. Надані на дослідження 5 предметів схожих на патрони є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,45x39 мм, промислового виробництва СРСР, що призначені для стрільби з автомату ОСОБА_11 зразка 1974 року (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручних кулеметів Калашникова зразка 1974 року (РПК-74, РПК-74С, РПК-74М) та іншої зброї відповідного калібру. Надані патрони придатні до стрільби».

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

20 квітня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

20 квітня 2024 року о 8 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою із засобами електронного контролю, а у разі необхідності покласти додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, де проживає разом із своїм батьком, який є особою похилого віку, має онкологічне захворювання та потребує стороннього догляду.

Зазначає, що з метою забезпечення належного догляду за батьком та збереження його життя, збереження власності, яка є єдиним способом для виживання родини, можливо застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Зауважує, що в умовах воєнного стану громадянам України чоловічої статі віком до 60 років заборонено покидати територію України, що виключає можливість виїхати закордон.

Крім того зазначає, що щодо ризику незаконного впливу на свідків та експертів, то свідки у кримінальному провадженні допитані, що виключає ризик впливати на їхні показання.

Також вказує, що обґрунтовуючи ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя посилається тільки на невідворотність та можливу тяжкість покарання ОСОБА_7 , що є порушенням практики ЄСПЛ.

Крім того зазначає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення повністю відсутній через те, що у ОСОБА_7 не було умислу на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, досудове розслідування ще триває, а вина особи у вчиненні кримінального правопорушення встановлюються судом.

Зауважує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, а отже у нього не має схильності до вчинення кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив ї задовольнити. Вказав, що батько ОСОБА_7 хворіє на онкологічне захворювання та потребує стороннього догляду.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав про наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, про те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою та досудове розслідування наразі триває.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який законом віднесено до тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 7 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність таких ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із вказаних осіб не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані свідків, ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Більш того, колегія суддів враховує і те, що підозрюваний ОСОБА_7 знайомий з деякими свідками, які були в тому числі безпосередніми очевидцями події та проживають з підозрюваним в одному населеному пункті, при цьому, свідок ОСОБА_13 взагалі є батьком підозрюваного, у зв`язку із чим, ОСОБА_7 може вчинити на них психологічний тиск з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризику вчинення інших кримінальних правопорушень знайшли своє підтвердження, оскільки вказаний ризик, на переконання колегії суддів, є необґрунтованим.

Також, колегія суддів вважає, що при встановленні ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого, адже про існування такого ризику слідчим не заявлялось, а відповідно такий ризик не був обґрунтований та підтверджений органом досудового розслідування.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та доведеними.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо доводів про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, то слід зазначити, що даних про такий стан здоров`я, який б унеможливлював застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду надано не було.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із ухвал від 22 квітня 2024 року (а.с. 46-49, 50), слідчий суддя, мотивуючи своє рішення щодо не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні посилався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку щодо відсутності підстав для не визначення розміру застави, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, у незаконному зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, який не відноситься до злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії умисних тяжких злочинів проти громадської безпеки та вчинений в період дії воєнного стану, а також, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що застава в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру застави.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 червня 2024 року включно змінити.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена на користь держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 314/1824/24