ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1280/24 Справа № 204/674/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001616 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року, ухвалений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 08.08.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання зараховано з 16.02.2020 року. Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2024 року звільнений від подальшого відбування покарання за ст. 84 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку - один рік - не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язано обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання про розподіл процесуальних витрат та речових доказів.

Цим же вироком ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК (епізод від 21.09.2018) на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження в цих частинах закрите.

Вказаним вироком дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Так, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно об 16 год. 20 хв., знаходився в торговому залі магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Новокримська, За, де керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, прийняв рішення щодо викрадення чужого майна, а саме лікеро-горілчаних виробів, що знаходились на полицях вказаного магазину.

Безпосередньо реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, взяв з полиці вказаного магазину та поклав до своєї сумки одну пляшку рому «Captain Morgan Spiced Gold» об`ємом 0,500 л, вартістю 256 гривень 50 копійок (відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2826/18 від 19.10.2018).

Після чого, ОСОБА_9 тримаючи при собі сумку через плече з пляшкою рому, з метою відволікти від себе підозру у скоєнні злочину взяв з полиць торгового магазину пляшку «Бренді-коли» та шоколадний батончик «Snickers», які утримуючи в руках, підійшов до каси № 5 магазину та надав касиру їх для сплати. Після того, як касир назвала суму для сплати, ОСОБА_9 оплатив їх вартість, залишивши без оплати пляшку рому, яку раніше поклав до своєї сумки, таким чином викрав її і усвідомлюючи, що його дії направлені на таємне викрадення цього товару магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» залишились непоміченими, отримавши чек від касира, відійшов від каси і направився до виходу з приміщення торгівельного залу магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», але був затриманий працівниками охорони вказаного магазину біля вихідних дверей. Тобто, ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Він же, продовжуючи свою злочину діяльність, в жовтні 2018 року став на шлях вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_9 08.10.2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в парку «Пам`яті та примирення», побачив на землі та підібрав, тим самим незаконно, придбав поліетиленовий пакет, в якому містилась речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, масою не менше 8,627 грами та яку став в подальшому незаконно, зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Того ж дня, тобто 08.10.2018 року приблизно о 15 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , в парку «Пам`яті та примирення» працівниками поліції за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 175-1 КУпАП, був зупинений ОСОБА_9 , відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Під час проведення огляду на запитання співробітників поліції чи має при собі заборонені предмети, ОСОБА_9 відповів стверджувально та добровільно видав з правої зовнішньої кишені куртки одягнутої на ньому поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походженню зеленого кольору в подрібненому стані масою 8,627г., яка відповідно висновку експерта № 1/8.6/4142 від 30.10.2018 року є канабісом, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами), віднесений до таблиці 1 списку 1, являється особливо небезпечним наркотичним засобом, а згідно Наказу МОЗ України від 01.08.2000 р. № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (із змінами) не є невеликим розміром наркотичного засобу, що знаходиться в незаконному обігу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 7,764 г. Зазначену речовину ОСОБА_9 умисно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 12.11.2019 року приблизно о 12:23 годині, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Продукти-600» ТОВ «АТБ-маркет», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 87Б, побачив на вітринному стелажах одну скляну пляшку алкогольного напою марки «Jack Daniels», об`ємом 0,5 л., штрих код: 067.

В цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме однієї скляної пляшки алкогольного напою марки «Jack Daniels», об`ємом 0,5 л., штрих код: 067.

ОСОБА_11 знаходячись в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними для оточуючих, взяв одну скляну пляшку алкогольного напою марки «Jack Daniels», об`ємом 0,5 л., штрих код: 067, яку сховав за пояс штанів темно зеленого кольору, які були одягнуті на ньому в той момент.

В подальшому, ОСОБА_9 , направився до вхідної зони магазину «Продукти-600» ТОВ «АТБ-маркет», тримаючи при собі майно, яке мав намір викрасти, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна до кінця, пройшов за межі вхідної зони, покинувши територію супермаркету, не розрахувавшись за одну скляну пляшку алкогольного напою марки «Jack Daniels», об`ємом 0,5л., штрих код: 067, тим самим намагався таємно викрасти зазначене майно, яке належить ТОВ «АТБ-маркет» «Продукти-600», , проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з незалежних від його волі причин, так як був помічений та зупинений працівником охорони ТОВ «АТБ-маркет» «Продукти-600», , при спробі залишити місце скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив закінчений замах на таємне викрадення майна (крадіжка), що належить ТОВ «АТБ-маркет» «Продукти-600», загальною вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3249 від 15.11.2019 року, становить 407 гривень 82 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання, а також звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Виключити з вироку суду першої інстанції рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 21.09.2018) на підставі ч. 3 ст. 49 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на ту обставину, що суд першої інстанції при звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 21.09.2018) не врахував положення ч. 3 ст. 49 КК України та не врахував, що після вчинення вказаного злочину обвинувачений вчинив новий епізод крадіжки від 12.11.2019, тобто строки давності перервались та розпочали спливати заново саме з 12.11.2019, а тому суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню та безпідставно звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, прокурор вказує й на істотні порушення вимог КПК України під час ухвалення оскарженого вироку, оскільки судом в одному судовому рішенні прийнято два протилежних рішення про засудження особи та про закриття кримінального провадження, що не узгоджується з положеннями ч. 1, 2 ст. 369 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу першого керівника обласної прокуратури, просила її задовольнити та вирок суду скасувати, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необгрунтованість та просив вирок суду залишити без змін.

Інші учасники судового провадження, належним чином повідомленні про час, дату та місце апеляційного перегляду, до суду не з`явилися, заяв та клопотань не подавали, у зв`язку з чим, судове засідання проведено у їх відсутність.

Мотиви суду.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 12.11.2019р.), викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, визнавались обвинуваченим в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 394 та ст. 404 КПК України апеляційний суд не переглядає.

Перевіряючи доводи першого заступника керівника обласної прокуратури щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого ОСОБА_9 було безпідставно звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 21.09.2018), апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як видно з журналу та технічного запису судового засідання від 30.01.2024 прокурором на стадії судових дебатів було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 21.09.2018р.), у зв`язку з закінченням строків давності, визначених п.п 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Суд, вислухавши думки сторін з приводу заявленого клопотання та надавши обвинуваченому останнє слово, видалився до нарадчої кімнати, після виходу з якою оголосив оскаржуваний вирок, яким ОСОБА_9 звільнив від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 21.09.2018 р.), на підставі п.п 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого за цими статтями закрив.

Звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вказані кримінальні правопорушення, зазначив, що перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку, й з дня скоєння кримінального проступку (ч. 1 ст. 309 КК України) - 08.10.2018 року минуло більше трьох років, а з дня вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вчиненого 21.09.2018 року) минуло більше п`яти років.

З чим апеляційний суд погодитися не може, оскільки звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції належним чином не перевірив та встановив матеріально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якими є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК України), внаслідок чого безпідставно задовольнив клопотання прокурора.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого в п. 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Указаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років.

Відповідно до положень ст. 49 КК України, першою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, є ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства або суду. В цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - 5 років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 15 років.

Другою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності за раніше вчинений злочин (як диференційованих - два, три, п`ять, десять, п`ятнадцять, так і недиференційованого п`ятнадцятирічного строку щодо осіб, які ухилялися від досудового розслідування або суду), є згідно з ч. 3 ст. 49 КК України вчинення даною особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років. Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до переривання перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину, втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. При перериванні перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, причому окремо за кожний злочин. Іншими словами, при перериванні давності з дня вчинення нового злочину починають минати самостійно і паралельно два строки давності: один - за раніше вчинений злочин, другий - за новий злочин. Ці строки не складаються, не поглинаються, не подовжуються до найдовшого з них, а обчислюються й минають окремо по кожному злочину.

Між тим, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, дійшов помилкових висновків, що перебіг давності у цьому провадженні не переривався.

Так, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 21.09.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, 08.10.2018 - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, 12.11.2019 - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, передбачено покарання, зокрема у виді обмеження волі строком до 5 років, й у відповідності до ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 5 років, й у відповідності до ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Відтак, строки давності притягнення ОСОБА_9 , як за ч. 1 ст. 309 КК України та і за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 21.09.2018), переривалися, вчиненням останнім нового нетяжкого злочину - ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 12.11.2019), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше ніж два роки, тому за кожним кримінальним правопорушенням мають рахуватися з часу вчинення останнього - а саме ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який було вчинено ОСОБА_9 12.11.2019, що суд першої інстанції залишив поза увагою.

За таких обставин, строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, дійсно сплинули, однак 12.11.2022 року, а за ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 21.09.2018) не сплинули та сплинуть лише 12.11.2024.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК Украни підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Отже, суд першої інстанції за відсутності матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України (21.09.2018р.), допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Статтею 420 КПК України, передбачено, що у разі необхідності збільшення обсягу обвинувачення суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Натомість, в своїй апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури ставить питання лише про скасування вироку суду в частині призначення покарання та звільнення від кримінальної відповідальності, й не ставиться питання про ухвалення нового вироку у зв"язку зі збільшенням обсягу обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, чю 2 ст. 185 КК України (епізоди 21.09.2018, 12.11.2019), тобто його апеляційні вимоги сформульовані не у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, враховуючи межі апеляційного перегляду, визначені ст. 404 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно усунути зазначені порушення, шляхом ухвалення нового вироку, а відтак апеляційна скарга першого заступника керівника обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі заступника прокурора області, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, апеляційну скаргу заступника прокурора області задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4