Справа № 932/2512/24
Провадження № 1-кс/932/818/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 , на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим, яка обґрунтована тим, що у провадженні СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000104 від 10.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Скаржник з таким рішенням дізнавача не погоджується, оскільки внаслідок незаконного розголошення відомостей досудового розслідування в рамках кримінального провадження, йому як фізичній особі, а також як керівнику та засновнику товариства, спричинено моральну і майнову шкоду. Також внаслідок розголошення відомостей досудового розслідування, невизначеному колу осіб стало відомо про факт відкриття кримінального провадження та притягнення певних осіб до відповідальності, що завдало шкоди його честі, гідності та діловій репутації підприємства.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_3 просить скасувати Постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року, про відмову у визнанні потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Дізнавача в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому порядку. Надав матеріали кримінального провадження.

Вважаю можливим розглянути скаргу у відсутність дізнавача, оскільки його неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю можливим скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено нормою ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як встановлено з матеріалів скарги, у провадженні СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000104 від 09.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 387 КК України.

Фабула цього кримінального правопорушення полягає в тому, що 14.12.2023 невстановлена особа в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду розголосила відомості досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за фактом привласнення та розтрати майна.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року відмовлено скаржнику у визнанні потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Відмовляючи у визнанні потерпілим дізнавач вказав, що ОСОБА_3 не надано документального підтвердження нанесення йому майнової та моральної шкоди.

Однак з таким висновком не можна погодись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 25 КПК слідчий зобов`язаний у межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, зокрема в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення слідчого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого (дізнавача) має містити, зокрема, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК.

В судовому засіданні встановлено, що 14.12.2023 невстановлена особа в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду розголосила відомості досудового розслідування, а саме повідомила необмеженому колу осіб інформацію про те, що гр. ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за привласнення та розтрату майна у співучасті з іншими особами, і що ОСОБА_3 є начебто «злочинцем». Така інформація завдає моральну шкоду ОСОБА_3 як фізичній особі, а також йому як представнику відповідного господарського товариства, шкодить його честі, гідності та діловій репутації юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відтак, в ході судового розгляду встановлено, що гр. ОСОБА_3 є потерпілим по кримінальному провадженню № 0000104 від 10.02.2024, оскільки в результаті розголошення відомостей про хід досудового розслідування, йому спричинено, щонайменше, моральну шкоду.

Слідчий суддя вказує, що оскаржувана постанова дізнавача не містить посилань на обставини, встановлені в ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим.

Саме лише формальне посилання на не доведеність ОСОБА_3 заподіяння моральної чи майнової шкоди, не може бути підставою для відмови у визнанні потерпілим, оскільки статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про скоєння злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримувати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у рішенні ЄСПЛ у справі «Ваньо Тодоров проти Болгарії» (№ 31434/15), Тодоров звернувся до Європейського суду з прав людини, посилаючись на статтю 2 (право на життя) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, він скаржився на те, що розслідування було неповним, а також на те, що національні суди відмовилися надати процесуальний статус у кримінальному провадженні у зв`язку з вбивством брата стверджуючи, що йому таким чином перешкоджали брати участь в провадженні та вимагати відшкодування збитків за його втрату внаслідок смерті. Суд у Страсбурзі констатував порушення ст. 2 Конвенції в частині розслідування та постановив компенсувати моральну шкоду, завдану заявникові, у розмірі 12 тис. євро. ЄСПЛ розглянув справу щодо порушення ст. 2 Конвенції в частині розслідування та відмови надати процесуальний статус у кримінальному провадженні.

У зв`язку з неможливістю отримати процесуальний статус потерпілого, ЄСПЛ констатував порушення ст. 2 Конвенції в частині розслідування та постановив компенсувати моральну шкоду.

Таким чином, доходжу висновку, що відмова у визнанні потерпілим гр. ОСОБА_3 є передчасною, тому таке рішення дізнавача не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а відтак підлягає скасуванню.

Водночас слідчий суддя не може втручатись у процесуальну діяльність дізнавача, та надавати вказівки, тому вирішення питання про визнання потерпілим віднесено на розгляд дізнавача, проте з урахуванням висновків, викладених у даній ухвалі.

Підсумовуючи викладене, вважаю можливим скасувати постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року, про відмову у визнанні потерпілим.

З наведених підстав скарги ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 55, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим, задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року, про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000104 від 10.02.2024, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1