ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2175/24 Провадження № 1-кс/636/353/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000338, відомості про яке внесені до ЄРДР від 28 березня 2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 115 КК України.

в с т а н о в и в:

Прокурор у кримінальному провадженні Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 27 березня 2023 року приблизно о 11 год 00 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 приїхав до свого дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував один.

У вечірню пору доби (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) до ОСОБА_4 прийшли раніше знайомі йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які втрьох розпивали алкогольні напої. Далі, близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 пішов додому, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишились вдвох.

У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, та знаходились у кімнаті дачного будинку, на побутовому ґрунті виникла сварка, в результаті чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 взяв ніж та тримаючи його у правій руці, перебуваючи навпроти потерпілого, наніс один удар в область щелепи ОСОБА_6 , від чого останній впав на підлогу та помер. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 12-19-320Чт/24 від 28 березня 2024 року смерть ОСОБА_6 настала в результаті крововтрати та колото-різаного поранення обличчя з пошкодженням крупних кровоносних судин шиї.

Далі ОСОБА_4 розуміючи, що довів свій умисел до кінця, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 помер, зателефонував до правоохоронних органів та, з метою приховування свого злочину, повідомив неправдиву інформацію.

28 березня 2024 о 11 годині 50 хвилин на території СТ «Підшипник № 1» смт Новопокровка Чугуївського району Харківської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 затримано за підозрою у скоєні особливо тяжкого злочину.

28 березня 2024 у період часу з 14 години 15 хвилин по 15 годину 00 хвилин під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, у затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було вилучено полімерні калоші чорного кольору, 44 розміру, на поверхні яких мається нашарування РБК, спортивні брюки синього кольору, з нашаруванням РБК на поверхні штанин, спортивну кофту з капюшоном, на лівій передній частині якої мається нашарування РБК. Встановлено, що у вищевказаному одязі ОСОБА_4 був одягнутий під час скоєння кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

28 березня 2024 вищевказані об`єкти постановою слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вилучене 28.03.2024 в ході складання протоколу затримання особи є тимчасово вилученим майном.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначених предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено:

- п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

На виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлено, що власника у тимчасово вилученого майна немає.

Розгляд клопотання прошу проводити без залучення осіб у яких воно було вилучено.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити.

Дослідивши надані докази суд приходить до наступного Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить дізнавач, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 171, 172, 173,175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000228 відомості про яке внесені до ЄРДР 28.03.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, майном, яке виявлено та вилучено 28.03.2024 старшим слідчим СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_7 , у період часу з 14 години 15 хвилин по 15 годину 00 хвилин в ході складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення кримінального правопорушення, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- полімерними калошами чорного кольору, 44 розміру, на поверхні яких мається нашарування РБК;

- спортивними брюками синього кольору, з нашаруванням РБК на поверхні штанин;

- спортивною кофтою з капюшоном, на лівій передній частині якої мається нашарування РБК.

3. Місцем зберігання майна визначити камеру зберігання речових доказів Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, розташовану за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, буд. 31.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, або особою не присутньої в судовому засіданні у той же строк з дня отримання нею судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1