Провадження № 1-кп/344/1070/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Воловець Закарпатської області, українки, громадянки України, фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 06 травня 2024 року близько 19год. 53хв. потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи на літньому майданчику кафе, що знаходиться поруч з автостанцією АДРЕСА_2 , випадково залишив на одному зі столиків свій гаманець, у якому знаходилися грошові кошти у розмірі 26500 гривень. Того ж дня близько 20год. 39хв. до зазначеного столу підійшла ОСОБА_5 , яка помітила гаманець і відкривши який побачила грошові кошти. Після цього в останньої виник умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, під час дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (з наступними змінами), з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з гаманця грошові кошти у розмірі 26500 гривень. Після чого ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила майнову шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 26500 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та беззастережно, підтвердила всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини та суду пояснила, що в травні 2024 року на автостанції, що по вул. Пасічна, вона таємно викрала з гаманця грошові кошти в сумі понад 26000грн., які витратила на лікування сина. У вчиненому щиро каялась та пояснила, що завдані збитки відшкодує при першій можливості. Просила врахувати наявність малолітньої дитини та суворо не карати, волі не позбавляти.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самою обвинуваченою. Суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винної; її вік; стан здоров`я та її майновий стан; вона офіційно не одружена; має на утриманні одну малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не працює; на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває; згідно з ст. 89 КК України раніше не судима.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, потерпілого, який просив не карати обвинувачену, обвинуваченої, яка просила суворо її не карати, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

В той же час враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та особу винної, до якої відсутні будь-які претензії у потерпілого та яка має на утриманні одну малолітню дитину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до неї слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на неї відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачену, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази: два сліди пальців рук (постанова слідчого від 10 травня 2024 року), - знищити; гаманець (постанова слідчого від 10 травня 2024 року), - повернути потерпілому ОСОБА_4 ; диск з відеозаписами (постанова слідчого від 20 травня 2024 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Головуючий-суддя ОСОБА_7