СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2818/24
пр. № 1-кп/759/904/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0004358 від 22.11.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с.Актау Карагандинської області Казахстану, освіта повна середня, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_4 ,

захисник: ОСОБА_5 ,

обвинувачена: ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 16.11.2023 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану, таємно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3 104 грн. 33 коп.

Так, ОСОБА_3 , 16.11.2023 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи у магазині "Єва", що розташований за адресою: м.Київ, вул.Симиренка, 10, побачила раніше незнайому їй ОСОБА_6 , з якою вирішила познайомитись та якій в подальшому запропонувала попити кави, на що ОСОБА_6 погодилась. Направившись до магазину " Food Market ", що розташований за адресою: м.Київ, вул.Симиренка, 10, вони зустріли знайомого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який в подальшому запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_6 провести дозвілля за його місцем проживання, на що вони погодились та направились до кв. АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на кухні вказаної квартири та проводячи спільне дозвілля, ОСОБА_7 звернула увагу на рюкзак, який ОСОБА_6 залишила на стільці, та, не маючи офіційного місця роботи, відчула потребу в грошових коштах, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, вирішила заволодіти майном ОСОБА_6 з метою подальшого обернення його на свою користь та особистого збагачення.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в квартирі, скориставшись тим, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 перебували на балконі та за її діями не спостерігали, швидко направилась на кухню та дістала з рюкзаку, належного ОСОБА_6 , мобільний телефон марки "ОРРО А5" чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , с.н. НОМЕР_3 , вартістю 3 000 грн. у чорному силіконовому чохлі, вартістю 104 грн. 33 коп., з сім-картою мобільного оператора "Водафон" з абонентським номером НОМЕР_4 , який поклала до власної сумки, після чого приблизно о 22 год. 16.11.2023 року з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3 140 грн. 33 коп.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, не оспорювала фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочинів, а саме, що вона 16.11.2023 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи у магазині "Єва" по вул.Симиренка, 10 в м.Києві, познайомилась з потерпілою ОСОБА_6 з якою вони пішли попити кави, а біля магазину "Food Market" по вул.Симиренка, 10 в м.Києві вони зустріли її знайомого, який запропонував їм провести дозвілля за його місцем проживання, на що вони погодились та направились до кв. АДРЕСА_3 . Перебуваючи на кухні, вона побачила належний ОСОБА_6 мобільний телефон, і коли ОСОБА_6 і знайомий перебували на балконі, вона дістала з рюкзака ОСОБА_6 , мобільний телефон марки "ОРРО А5" чорного кольору, поклала його до своєї сумки, після чого приблизно о 22 год. пішла з вказаної квартри. В подальшому викрадений мобільний телефон був повернутий потерпілій. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують її особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 доведена повністю та кваліфікація її дій за ч.4 ст.185 КК України вірна, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є її щире каяття у вчиненому, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зважаючи на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою, а саме: щире каяття обвинуваченої, яка критично ставиться до своїх дій та правдиво розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення, має на утриманні двох дітей, одна із яких неповнолітня та постійне місце проживання і реєстрації, викрадене майно повернуто потерпілій і остання не має претензій до обвинуваченої, а тому суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть її виправленню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100 КПК України.

В порядку ст. 377 КПК України суд вважає за необхідне раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ч.3 ст.349 КПК України, ст.ст. 369-371, 373- 376, ч.15 ст.615 КПК України, ст.12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання за адноюстатею у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки "ОРРО А5" чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши її з-під варти в залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою - у той же строк, з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1