Справа № 344/6568/24
Провадження № 1-кс/344/2899/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

08.05.2024 року від ОСОБА_3 надійшла заява про залишення без розгляду поданої скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відносяться, зокрема, диспозитивність; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Детальний аналіз наведених норм права, які передбачають загальні засади кримінального провадження, вказує, що діючим законодавством на слідчого суддю покладено обов`язок розглядати скаргу особи на дії чи бездіяльність слідчого (прокурора) лише у випадках передбачених Законом та за наявності на то ініціативи особи, яка має право на таке оскарження.

В той же час, заявник, подавши таку заяву, на переконання слідчого судді, скористався своїм безумовним правом на припинення судового провадження в такий спосіб.

У даному випадку, заява про залишення скарги без розгляду є ознакою досягнення скаржником дотримання його прав, свобод, інтересів у позасудовий спосіб та свідчить про недоцільність судового контролю з боку слідчого судді в розумінні п.18 ч.1 ст.3 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, дотримуючись принципів незалежності та неупередженості (ст.21 КПК України), не має права проявляти власної ініціативи та проводити розгляд скарги всупереч волевиявленню заявника.

Відтак, враховуючи подану заяву та вищенаведені норм кримінально-процесуального законодавства, слідчий судя приходить до висновку,що подану скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 26 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1