Справа №150/225/24
Провадження № 1-кп/150/25/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 03.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калінінград Російської Федерації, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.02.2005 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.09.2008 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.307, ч.3 ст.185, ст.395 КК України до покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13.03.2015 Апеляційним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 орієнтовно о 4 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , маючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме до господарського приміщення, що розташоване на території домоволодіння АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що на території домоволодіння проживає ОСОБА_3 , вирішив порушити недоторканість іншого володіння особи, шляхом незаконного проникнення на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та до господарського приміщення, які перебувають у фактичному користуванні та володінні ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканності іншого володіння особи, ОСОБА_2 , всупереч волі законного володільця ОСОБА_3 та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості іншого володіння особи, діючи умисно, незаконно та протиправно, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи; статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, де вказано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; статті 12 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН від 16 грудня 1966 року, в яких закріплено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла; кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань, переліз хвіртку, проник на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку (подвір`я), яка є огородженою територією господарства і володінням іншої особи та розташована по АДРЕСА_1 . Після цього ОСОБА_2 , застосувавши фізичну силу, відчинив механізм для зачинення дверей та проник до господарського приміщення, розташованого на території вказаного домогосподарства.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обвинувальний акт, у відповідності до ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором долучено:

- реєстр матеріалів досудового розслідування;

- розписки про отримання обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій матеріалів дізнання підозрюваним та його захисником;

- розписка про отримання копій матеріалів дізнання потерпілою;

-роз`яснення про зміст встановлених обставин потерпілій, обвинуваченому та захиснику;

- письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- письмова заява потерпілої щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового засідання;

- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Статтею 381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень ст. ст. 381-382 КПК України.

Згідно ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому наявне клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, що підтверджується його заявою, доданою до обвинувального акта, складеною у присутності захисника ОСОБА_4 .

Також, в доданих до обвинувального акту матеріалах міститься заява від потерпілої ОСОБА_3 щодо її згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 381-382 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, за встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, доводиться наданими до суду та дослідженими судом доказами.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст.12 КК України.

Обставиною, яка згідно ст.66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання, згідно обвинувального акту відсутні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вину визнав, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покарання, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 неодноразово засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, відбував покарання в кримінально-виконавчих установах, але мета покарання саме за рахунок його суворості виправлення обвинуваченого, на даний час не досягнута.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі, з встановлення іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обов`язків передбачених ст. 76 КК України, в тому числі виконання заходів, передбачених пробаційною програмою.

Пробаційні програми є новим, проте дієвим інструментом у роботі з особами, засудженими за рішенням суду до покарань та звільнених від його відбуття з випробуванням, який дозволяє отримати перевагу щодо подолання шкідливих звичок, зміни прокримінального мислення, формування безпечного суспільства, зниження злочинності та запобігання повторним злочинам.

Пробаційні програми це спеціальні програми соціально-психологічного психокорекційного спрямування, які зобов`язує пройти суд для того, щоб людина змінила свою поведінку, своє відношення до оточуючих, свій внутрішній світ та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеного покарання або реальне її відбування.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Відомості про викривача викривач відсутній.

Відповідно до постанови про приєднання предметів до справи як речових доказів від 04.04.2024, речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано - компакт-диск формату «DVD-R» із копіями відеозаписів із камер відеоспостереження, що встановлені на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, 174, 368-371, 373-374, 381-382, 394, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та покласти на нього наступі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Термін відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту ухвалення вироку 19 квітня 2024 року.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_2 , не обирати.

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні компакт-диск формату «DVD-R» із копіями відеозаписів із камер відеоспостереження, що встановлені на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1