Справа №523/3072/24
Провадження №1-кп/523/1031/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднані обвинувальні акти з долученими до них документами кримінальних проваджень за №0000193 від 1.02.2024 року, №0000010 від 6.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.4, 125 ч.2 КК України,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднані обвинувальні акти з наданими до них документами за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.4, 125 ч.2 КК України.

Вивченням матеріалів встановлено, що під час судового провадження в порядку ст.331 ч.3 КПК України відповідно ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 14.05.2024 року стосовно ОСОБА_7 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 12.06.2024р.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні інкримінованих йому злочинах, одне з яких відноситься до категорії тяжкого, не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, утриманців, у зв`язку з чим ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України не змінилися та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілу, свідків, з якими мешкав в одному будинку, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_7 , який за змістом обвинувального акту офіційно не працевлаштований, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу: потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтримали клопотання прокурора, наполягаючи на утриманні ОСОБА_7 під вартою;

захисника ОСОБА_4 , який категорично не погодився з клопотанням прокурора, не вбачаючи жодного доказу ризиків, зазначаючи, що підзахисний раніше не судимий, тому не має рецидиву злочину, крім того у підзахисного поганий стан здоров`я, він хворіє на хворобу серця, підтверджуючи свої доводи копіями документів, наявне місце мешкання, разом з цим на запитання головуючого повідомив, що квартира належить матері ОСОБА_7 , від якої письмової згоди не має, але вона не заперечує, щоб її син проживав за вказаною адресою, у зв`язку з чим просив змінити відносно підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаючи, що ОСОБА_7 нічого протиправного робити не буде;

обвинуваченого, який просив змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на стан свого здоров`я, що він дійсно страждає на порок серця, в умовах ОСІ не отримує належної медичної допомоги, запевняючи, що не має наміру впливати на потерпілу, яка його оговорює, взагалі це він є потерпілим, що має намір це доказувати та не збирається вчиняти ніяких незаконних дій, зазначаючи, що знаходячись вдома може викликати лікаря, буде виконувати покладені на нього обов`язки;

прокурора ОСОБА_3 , який в якості репліки зауважив, що письмова згода матері на проживання ОСОБА_7 в належній їй квартирі відсутня, крім того, медичні документи, надані захистом, датуються 2000 роком, будь-яких довідок, що обвинувачений не може перебувати в умовах слідчого ізолятору не має, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт; оцінюючи у сукупності викладені доводи, враховуючи положення ст.331ч.3 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за наступними підставами.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, не допитані потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази, за змістом пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_7 за ст.186 ч.4 КК України відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який, виходячи зі змісту обвинувального акту, свідомо вчинив умисне кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, офіційно не працевлаштований, не має постійних джерел доходів для матеріального існування, міцних соціальних зв`язків, утриманців, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання особи винною, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків, місце проживання яких йому відоме, з метою зміни ними показів у суді, не виключається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку що раніше застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому діяння, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не втратили своєї актуальності, що унеможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, будь-яких виключних обставин, які б були перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Крім цього, статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; що належить до права суду, а не його обов`язків.

Відповідно положення ст.182 ч.4 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно положення ст.182 ч.5 п.2 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим, викладені у клопотанні доводи прокурора щодо незастосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з вчиненням інкримінованого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, судом прийняті до уваги, однак враховуючи, що на теперішній час докази вини щодо обвинуваченого ще знаходяться на стадії дослідження, судове слідство триває, зважаючи на характер і обставини інкримінованого обвинуваченому діяння та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд відповідно ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за можливе в якості гаранту виконання обов`язків визначити розмір застави у межах розміру, передбаченого п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який передбачений для осіб обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму, що станом на 1.01.2024р. складає 3028 гривень, тобто 242240 гривень, що на думку суду буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Відмовити захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 10.08.2024р. включно з визначенням розміру застави.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у межі - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1.01.2024р., що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Зазначену суму підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести на депозитний рахунок для зараховування заставних сум:

Призначення платежу: відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2024 року заставна сума за ОСОБА_7 .

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки строком на два місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 10.08.2024 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1