ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/671/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Новгородське міста Торецьк Донецької області, громадянина України, учасника бойових дій, який має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2022 року невідбуту частину покарання ОСОБА_7 у виді 3 років 3 місяців 10 днів позбавлення волі замінено обмеженням волі на той же строк, відповідно до вимог ст. 82 КК України.

Початок строку покарання: 19 лютого 2021 року. Кінець строку покарання: 30 грудня 2025 року.

Адміністрація Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» звернулася до Харківського районного суду Харківської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, визначеного вироком суду, на не відбутий строк, як особі, яка довела своє виправлення, посилаючись на те, що за період відбування покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований на контрагентському об`єкті ФОП «Гуманіцький», до праці відноситься позитивно, старанно; заохочувався 3 рази за додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; притягувався до дисциплінарної відповідальності та має одне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку.

Оскаржуваною ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи свої висновки , суд першої інстанції зазначив, що засуджений не відбув двох третин строку покарання, призначеного судом за кримінальне правопорушення, пов`язане з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, сп`яніння, відсутні підстави для застосування ст. 81 КК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20.12.2022 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу засуджений вказує на те, що на час скоєння ним злочину, чинною була редакція статті 81 КК України, згідно якої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні подання адміністрації установи виконання покарань про його умовно-дострокове звільнення.

Крім того, апелянт зазначає, що врахувати доводи подання адміністрація Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та відомості, що надані адміністрацією Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції ці вимоги кримінального процесуального закону не дотримані.

Зокрема, як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин з необережності 12.11.2019 року. Крім того, строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обраховувати з моменту його фактичного затримання (арк.21-30).

Згідно відомостей характеристики на засудженого, 19.02.2021 року ОСОБА_7 почав відбувати покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року.

Разом з цим, відмовляючи засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 не відбув двох третин строку покарання, призначеного судом за кримінальне правопорушення, пов`язане з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, сп`яніння, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 81 КК України.

При цьому, судом першої інстанції не враховані положення ст.ст.4, 5 КК України та зміни, що були внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-ІХ від 16.02.2021 року до статті 81 КК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України в редакції Закону України № 1698-VII від 14.10.2014 року, тобто в редакції яка діяла на час вченого злочину та взяття обвинуваченого під варту в порядку виконання вироку, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

17.03.2021 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-ІХ від 16.02.2021 року, яким, окрім іншого, були внесені зміни до статті 81 КК України та частина цього Закону.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-ІХ від 16.02.2021 року, який набрав чинності 17.03.2021 року, п.1 ч.3 ст.81 КК України було доповнені змінами, які унеможливлюють його застосування за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Колегія суддів зазначає, що згідно вимогами статей 4 та 5 КК України передбачені правила чинності закону про кримінальну відповідальність у часі та зворотної дії його у часі, які безпосередньо вказають, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, апеляційні доводи засудженого про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню до нього про умовно-дострокове звільнення після фактичного відбуття половини строку покарання, призначеного судом за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року, ґрунтуються на нормах матеріального права, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що до засудженого підлягають застосуванню положення статті 81 КК України в редакції Закону України № 1231-ІХ від 16.02.2021 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні подання адміністрації установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від вібування покарання з тієї підстав, що він не відбув двох третин строку покарання, призначеного судом за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року, не ґрунтується на нормах матеріального права, а тому колегія суддів погоджується з апеляційними доводами сторони захисту в цій частині.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Дотримуючись вимог п.4 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової, якою переглянути клопотання (подання) адміністрації Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до положень ст.81 КК України в редакції Закону № 1698-VI від 14.10.2014 року, до засудженого, який відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації кримінального правопорушення за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Як вбачається з клопотання (подання) адміністрації Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» та відомостей цього судового провадження:

- вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки;

- ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2022 року невідбуту частину покарання ОСОБА_7 у виді 3 років 3 місяців 10 днів позбавлення волі замінено обмеженням волі на той же строк, відповідно до вимог ст. 82 КК України;

- початок строку покарання: 19.02.2021 року. Кінець строку покарання: 30.12.2025 року;

- станом на 06.12.2023 рік ОСОБА_7 більше ніж половину строку покарання, призначеного судом;

- з 19.02.2021 року тримався ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)». Характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має.

- з 17.05.2021 року відбував в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)». Характеризувався позитивно. В порядку ст.82 КК України 30.03.2023 року був переведений до дільниці для засуджених до обмеження волі як особа, яка стала на шлях виправлення.

- 26.07.2023 року для подальшого відбування покарання переведений до ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» .

- до засудження проходив службу в ЗСУ. В установі особа працевлаштована на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_9 ». До праці відноситься позитивно, старанно.

- за додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці ОСОБА_7 заохочувався 3 рази.

- до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз: 18.10.2021 року оголошено попередження за зберігання заборонених предметів. 28.01.2022 року стягнення достроково знято у законному порядку.

- вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою.

- начальником відділення СПС та психологом засуджений характеризується з позитивного боку як особа, яка довела своє виправлення.

- 06.12.2023 року на засіданні комісії установи прийнято рішення про направлення до суду матеріалів про можливе умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 .

Крім того, за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року з ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 5538 грн. 96 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн. (арк.30).

Згідно відомостей довідки про працевлаштування від 31.10.2023 року, засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований під час відбування покарання у ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» з серпня 2023 року (арк.11).

Вказані відомості ніким не оспорюються та не спростовані під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів бере до уваги, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.п.2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З фактичних обставин, встановлені судом у вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 15.06.2020 року, засуджений ОСОБА_7 вчинив хоча і необережний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, але у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого загинув потерпілий ОСОБА_11 . При цьому, вищезазначеним вироком суду першої інстанції стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 5538 грн. 96 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим, орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

При цьому, матеріали цього судового провадження не містять відомостей, які б свідчили, що засудженим здійснювались будь-які заходи, спрямовані на ініціювання вирішення питання щодо відшкодування матеріальної шкоди у період часу з лютого 2021 року по теперішній час, а також відомостей про неможливість ОСОБА_7 з будь-яких підстав відшкодувати матеріальну шкоду, що могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 під час відбуття покарання допускав порушення умов виконання покарання, за що 18.10.2021 року йому оголошено попередження за зберігання заборонених предметів.

Колегія суддів також бере до уваги, що засуджений за весь час відбування покарання, тобто більше ніж три року, має лише 3 заохочення, які він отримував у 2022 та 2023 році, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку і вимог безпеки праці (арк.7).

Разом з цим, колегія суддів зазначає про те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.9 КВК України є обов`язком засудженого, в тому числі, шляхом виконування встановлених законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Нових позитивних відомостей, які могли свідчить про позитивний процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання.

Таким чином, на переконання колегії суддів, адміністрацією установи виконання покарань та стороною захисту не надано доказів того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, що могло надати суду апеляційної інстанції достатніх підстав для застосування до засудженого положень ст.81 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання умовно-достроково.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи адміністрації ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» та апеляційної скарги засудженого заслуговують на увагу, про те не є достатньою підставою для звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання, з урахуванням вищенаведених відомостей про засудженого, який за весь час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а лише починає ставити на шлях виправлення, у зв`язку з чим незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.

Отже, внаслідок оцінки вищезазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки, на переконання колегії суддів, він тільки починає ставати на шлях виправлення та на цей час матеріали справи не містять достатніх доказів, які могли свідчити про досягнення таких обов`язкових умов, як доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

З огляду на викладене, клопотання (подання) адміністрації Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» та подану апеляційну скаргу в частині умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 належить залишити без задоволення, оскільки установою виконання покарань та стороною захисту не надано достатньо доказів про те, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою, сумлінною та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 положень, передбачених статтею 81 КК України (в редакції Закону України № 1698-VII від 14.10.2014 року), внаслідок неефективності та передчасності такого заходу на цей час.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -