Провадження №1-кп/522/254/24
УХВАЛА

Іменем України

1 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000512 від 28.06.2023 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вагаршапат, Республіки Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого цивільний шлюб, раніше судимого, останній раз 13 березня 2023 року Обухівським районним судом Київської області за статтею 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України,

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4

захисники - адвокати: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

перекладач ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Прокурор наполягав на призначенні обвинувального акту до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000512 від 28.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, після повідомлення особи про підозру. Клопотання мотивував тим, що на сьогодні мають місце достатні правові підстави для закриття даного кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні.

Так, ОСОБА_3 був затриманий 06.07.2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 07.07.2023 року був повідомлений про підозру. Тому двомісячний строк досудового розслідування закінчувався 06.09.2023 року. Далі керівник Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 постановою від 29.08.2023 року продовжив строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 06.10.2023 року. Проте вказане продовження строку досудового розслідування було прийнято із істотним порушенням процесуальних вимог, у зв?язку із чим воно є нікчемним, а строк досудового розслідування такий, що фактично не був в законний порядок продовжений до трьох місяців. Тобто, на думку захисника ОСОБА_6 , в даному кримінальному провадженні строк досудового розслідування законом був визначений до 06.09.2023 року та він не був в законний спосіб надалі продовжений. Стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування лише 28.09.2023 року. Ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування тривало до 04.10.2023 року. 05.10.2023 р. прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом. Оскільки досудове розслідування закінчено не було до 06.09.2023 р., тому виникли підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали позицію адвоката ОСОБА_6 .

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти клопотання захисника про закриття кримінального провадження. Просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 314 ч.3 п.2 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Як визначено положеннями ст. 219 ч.3 п. 4 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно вимог ст. 294 ч.3 п.1 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора.

Положеннями ст. 284 ч.1 п. 10 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2023 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру. Згідно ст. 219 ч. 3 п. 4 КПУ України, двомісячний строк досудового розслідування закінчувався 06.09.2023 року.

Постановою від 29.08.2023 року керівник Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , в порядку ст. 294 КПК України, продовжив строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 06.10.2023 року.

05.10.2023 року прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом.

Суд не може дати оцінку тому, чи було дотримано прокурором вимог ст. 295 ч.3 КПК України, оскільки матеріали досудового розслідування суду не надавалися.

Разом з тим, продовження строку досудового розслідування прокурором до трьох місяців було здійснено в законний спосіб, тому суд не вважає слушним посилання адвоката ОСОБА_6 на те, що у кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, і є підстави для закриття кримінального провадження за ст. 284 ч. 1 п. 10 КПК України.

Згідно статті 315 ч.1 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку про відсутність перешкод призначення судового розгляду та достатність підстав для призначення судового розгляду, виходячи із наступного.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за змістом та формою повністю відповідає передбаченим статтею 291 КПК України вимогам.

Дане кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 статті 314 КПК України відсутні.

З`ясовуючи питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні за участі обвинуваченого, прокурора, захисників, потерпілих.

Крім того, захисникомОСОБА_6 в судовому засіданні було заявлено клопотання про витребування документів в порядку ст. 315 КПК України, яким просив суд витребувати у Державної податкової служби України відомості про суми отриманих доходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за кожен рік за період з 2012 року по березень 2022 року. Клопотання мотивував тим, що сторона захисту не згодна з пред`явленим ОСОБА_3 обвинуваченням, вважає, що мала місце фальсифікація доказів з боку органу досудового розслідування, оскільки має сумніви, що потерпілі мали змогу накопичити 500 000 доларів США.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали позицію адвоката ОСОБА_6 .

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор у судовому засіданні запропонувала вирішити питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень статті 315 ч.2 п.4 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів.

Як вбачається з клопотання адвоката ОСОБА_6 про тимчасовий доступ до речей і документів від 03.10.2023 року, адвокатського запиту від 03.10.2023 року, листа ДПСУ від 12.10.2023 року, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року, самостійно вказану інформацію захисник не отримав.

Відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статті 22 ч. 6 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, з метою повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 про витребування документів в порядку ст. 315 КПК України.

Під час судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 850 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_3 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та відносно нього продовжують існувати ризики передбачені статтею 177 ч.1 п.п.1,3,5 КПК України, а саме - ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, відносно ОСОБА_3 на розгляді в судах перебуває два обвинувальних акти за скоєння тяжких злочинів проти власності, останнє кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, скоєне у період іспитового строку, встановленого вироком від 13.03.2023 року Обухівського районного суду Київської області, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Вказані обставини дають достатньо підстав вважати, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_6 підтримав надані суду письмові заперечення проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Наголосив, що наразі ті ризики, які існували, суттєво зменшилися, а частина з них взагалі перестала існувати. Так, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною - ОСОБА_12 , утримує матір похилого віку - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне джерело доходу на підставі договору від 15.05.2023 року про надання послуг з доставляння їжі з ресторану та допомагає своєму брату - ОСОБА_3 , який надає послуги з перевезення. Жодного випадку зі сторони обвинуваченого ухилитися від слідства виявлено не було. Прямих доказів того, що його клієнт міг вчинити інкримінований йому злочин немає, а об`єктивні дані про те, що у потерпілих було викрадено 500 000 доларів США відсутні. Ризик незаконного впливу на свідків захисник вважає необґрунтованим, а порушень обов`язків ОСОБА_3 в інших кримінальних справах не було, що в цілому свідчить про відсутність підстав для продовження тримання його під вартою.

Крім того, ухвалами Одеського апеляційного суду від 08.01.2024 року та 14.02.2024 року було зобов`язано ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філію ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях провести медичне обстеження та забезпечити належне лікування обвинуваченого, проте цього організовано не було. Таким чином, ОСОБА_3 , який має серйозні скарги на здоров`я, перебуваючи в СІЗО, позбавлений медичної допомоги.

Щодо раніше визначеного розміру застави захисник вказав, що з урахуванням особи обвинуваченого, розмір застави в розмірі 850 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є для ОСОБА_3 та його родини завідомо непомірним. Так, у обвинуваченого відсутнє жодне зареєстроване за ним нерухоме майно чи транспортні засоби, що свідчить про його невисокий майновий стан, тож визначений розмір застави в сумі 2 573 800 грн. є неспівмірним з фінансовими можливостями обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладеного, посилаючи на практику ЄСПЛ, захисник наголосив, що стороною обвинувачення не доведені підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , тож запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали захисника ОСОБА_6 .

Обвинувачений підтримав позицію захисників.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10.2023 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 04 грудня 2023 року та встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

09.01.2024 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 9 березня 2024 року з правом внесення застави.

Відповідно до статті 315 ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право, обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Що стосується ОСОБА_3 , то суд бере до уваги, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, окрім іншого, підтверджується також свідченнями осіб. Крім того, вказаних осіб не було допитано у судовому засіданні, а тому, усвідомлюючи зазначений факт, обвинувачений може мати намір впливати на них, що вказує на наявність ризику, передбаченого ст.177 ч.1 п.3 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, а саме: продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого свідчить те, що ОСОБА_3 зазначений злочин вчинено в період випробування. Так,13.03.2023 року вироком Обухівського районного суду Київської області його засуджено за статтею 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Злочин обвинуваченим скоєно 24 червня 2023 року, тобто ОСОБА_3 було вчинено злочин передбачений статтею 185 ч.5 КК України в період випробування.

При цьому, відносно обвинуваченого на розгляді в інших судах перебуває два обвинувальних акти за скоєння злочинів, передбачених статтею 185 ч.4 КК України, а саме: в Печерському районному суду м. Києва та Рівненському міському суді Рівненської області.

Крім того, ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, у тому числі родини та утриманців. Його перебування у цивільному шлюбі не є настільки впливовим на поведінку обвинуваченого, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. Даних про те, що на утриманні в обвинуваченого перебуває матір похилого віку, суду не надано.

Репутація обвинуваченого є негативною. Він офіційно не працевлаштований і ймовірним джерелом його доходу є поведінка, спрямована на викрадення чужого майна.

Суд бере до уваги й той факт, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення, потерпілим було спричинено майнову шкоду в особливо великому розмірі на загальну суму 18 284 300 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1,3,5 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення наразі не зменшились та продовжують існувати з високим ступенем ймовірності.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначаючи розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, суд керується положеннями статті 182 ч.5 КПК України, відповідно до вимог якої у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Мантурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року встановлено, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі». Таким чином, гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а явку обвинуваченого на судове засідання.

Зважаючи на те, що кримінальним правопорушенням у вказаній справі потерпілим було завдано матеріальних збитків у особливо великому розмірі на загальну суму 18 284 300 гривень, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 розмір застави, який має становити 850 (вісімсот п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176-178, 182-183, 197, 284, 314-316, 315 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000512 від 28.06.2023 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України відмовити.

Судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000512 від 28.06.2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України, призначити на 11 березня 2024 року о 12-й годині 30 хвилин в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, у відкритому судовому засіданні.

Витребувати у Державної податкової служби України (04053, м. Київ, вул. Львівська площа, 8) відомості про суми отриманих доходів ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за кожен рік за період з 2012 року по березень 2022 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження, зазначених у ч. 2 ст. 314 КПК України: обвинуваченого, прокурора, захисників, потерпілих.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 27 ч.2, 185 ч.5 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29 квітня 2024 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 573 800 (два мільйона п`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа № 522/19697/23, провадження по справі № 1-кп/522/254/24.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному проваджені.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1