1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5177/24 1-кс/335/2393/2024
07 червня 2024 року м. Запоріжжя
В обґрунтування скарги вказує наступне.
Станом на час звернення з даною скаргою, законним володільцям тимчасово вилученого майна - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відома доля вищевказаного майна у зв`язку з чим є об`єктивний підстави вважати, що на вказане майно не накладався арешт, а отже це майно є тимчасово вилученим.
Крім того, законні власники вилученого майна на теперішній час безпідставно позбавлені можливості користуватися своїм майном, що є порушенням їх прав у зв`язку із чим вищезазначене майно має бути повернуто власникам.
В судове засідання захисник та слідчий не з`явилися, причину не явки суду не повідомили. Про час та місце розгляду скарги повідомлялися у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
В той же час, речі та документи на відшукання яких безпосередньо надано дозвіл слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, не можуть вважатись тимчасово вилученим майном, а отже додаткове накладення на них арешту не вимагається.
Оскільки в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку від 09.05.2024 року прямо вказано та надано дозвіл на відшукання та вилучення майна, яке у скарзі заявник просить суд зобов`язати повернути, вилучене під час обшуку майно, не є тимчасово вилученим майном у розумінні положень ч. 7 ст. 236 КПК України.
Відтак, вилучене під час обшуку 21.11.2023 року майно не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.06.2024 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1