Справа № 735/315/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/567/24
Категорія - ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000013 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Бахмач, Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, освіта середня, працює зливальником-розливальником ТОВ «Дайна», раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- ч.4 ст.358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Скасовано арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Коропського районного суду Чернігівської області від 08.02.2024, на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 19.06.2020 ТСЦ 1244 на ім`я ОСОБА_9 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1893,20 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_9 , у період з 05 по 15 червня 2020 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, умисно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою органом дізнання особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, що виразились у пособництві у вчиненні підроблення офіційного документа - посвідчення водія, достовірно знаючи, що його особисті дані та документи будуть використані для підроблення офіційного документа, виступаючи пособником протиправних дій невстановленої особи, відправив останній через мобільний додаток для дзвінків та обміну повідомленнями «Viber» свої особисті анкетні дані, зразок підпису, фото паспорта та власне фото для подальшого ix внесення до підробленого документу, тобто надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія.

У подальшому, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, у невстановлені органом дізнання час та місці, виготовила підроблений документ - посвідчення водія, що надає право керування транспортним засобом та видається територіальними сервісними центрами MBC у порядку, визначеному постановою KMУ від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», до якого внесла завідомо неправдиві відомості за зразком, визначеним постановою KMУ України від 16.09.2020 №844 «Про затвердження зразків бланків i технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», щодо реквізитів: прізвища, імені, по батькові особи, якій видано посвідчення водія, дати та місця народження, дати видачі, дати закінчення строку дії, назви (коду) установи, яка видала посвідчення, серії i номеру посвідчення, підпису власника, категорії з датою відкриття i закінчення відповідної категорії на право керування транспортними засобами та відтворивши фотозображення ОСОБА_9 , його анкетних даних i особистого підпису на бланку, надала завідомо підробленому документу з серією та номером НОМЕР_2 з офіційним документом встановленого зразка. Виготовлений завідомо підроблений документ особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відправила ОСОБА_9 до відділення «Нової Пошти» № НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 , в червні 2020 року, отримав зазначене посвідчення водія для його подальшого використання, сплативши за нього грошові кошти в сумі 1500 грн.

У подальшому, ОСОБА_9 , керуючись умислом на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного підтвердження права керування транспортними засобами, зберігав та використовував завідомо підроблене посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_1 за наступних обставин.

Так, 05.02.2024, ОСОБА_9 , керуючи легковим автомобілем марки BA3-21093, д.н.з. НОМЕР_4 , завідомо знаючи, що посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_5 , видане на його ім`я, є підробленим, діючи з прямим умислом, спрямованим на використання завідомо підробленого документа, достовірно усвідомлюючи, що він не складав теоретичний та практичний іспит у територіальних органах з надання сервісних послуг MBC України та не отримував у встановленому законодавством порядку посвідчення водія, біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , будучи зупиненим працівниками поліції у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, при перевірці документів надав інспектору з CPПП BП № 1 Новгород-Сіверського PBП ГУ НП в Чернігівській області, сержанту поліції ОСОБА_10 , завідомо підроблений документ - посвідчення водія із зазначеним серійним номером НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 1244 на ім`я ОСОБА_9 , що містило завідомо неправдиві відомості про наявність у нього відкритої категорії «В», яке, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-24/1776-ДД від 08.02.2024, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, тим самим використавши вказане посвідчення.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, і на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити його від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності. Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України. В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, ОСОБА_9 вчинив у період з 05 по 15 червня 2020 року, і на момент розгляду кримінального провадження в суді, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, для притягнення його до кримінальної відповідальності по даному епізоду злочинної діяльності. А тому ОСОБА_9 підлягає звільненню від призначеного судом покарання в цій частині. Проте вказаний факт залишився поза увагою місцевого суду.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 не з`явився, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_9 покарання заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

За змістом ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 у період з 05 по 15 червня 2020 року вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, а саме: пособництво при підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати і посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Тобто, з дня вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, минуло три роки, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а тому обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вказаною частиною статті КК України інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні, в частині призначеного ОСОБА_9 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року щодо ОСОБА_9 - змінити, в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4