Справа № 357/4894/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

учасника кримінального провадження:

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000998 від 18.03.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Біла Церква Київської області, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, маючої на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

з укладеною 29.05.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

17 березня 2024 року близько 23.00 години, вона перебувала за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_4 побачила, що у гаманці на шафі лежить банківська картка АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння вказаною банківською карткою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються не поміченими сторонніми особами, а потерпілий ОСОБА_6 перебував в іншій кімнаті, діючи умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрала з гаманця банківську картку АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

В подальшому ОСОБА_4 достеменно розуміючи, що банківська картка є електронним платіжним документом та належить потерпілому ОСОБА_6 залишила її при собі, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на банківському рахунку.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України без кваліфікуючих ознак, а саме як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім цього, ОСОБА_4 , маючи при собі викрадену платіжну картку АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , у зазначений вище спосіб, достовірно знаючи про наявність на ній грошових коштів, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на рахунку викраденої банківської картки АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 маючи при собі платіжну картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «Ощадбанк», виданої на ім`я ОСОБА_6 , бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, 18 березня 2024 року в період часу з 01 години 21 хвилину до 01 години 36 хвилин, перебуваючи в приміщенні АЗС № КВ75 ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв 72-ї бригади, 55, таємно викрала за допомогою вищевказаної платіжної картки грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_6 на загальну суму 873 гривні 30 копійок, шляхом розрахунку за продукти харчування сьома транзакціями, розпорядившись таким чином викраденими коштами на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 873 гривні 30 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім цього, ОСОБА_4 , маючи при собі викрадену платіжну картку АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , у зазначений вище спосіб, достовірно знаючи про наявність на ній грошових коштів, в ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на рахунку викраденої банківської картки АТ «Ощадбанк» за № НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 маючи при собі платіжну картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «Ощадбанк», виданої на ім`я ОСОБА_6 , бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, 18 березня 2024 року в період часу з 06 години 47 хвилин до 07 години 17 хвилин, перебуваючи в приміщеннях ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» магазин «Продукти 762», розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Таращанська, 191-а, прим. 4, В, таємно викрала за допомогою вищевказаної платіжної картки грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_6 на загальну суму 1148 гривень 59 копійок, шляхом розрахунку за продукти харчування сьома транзакціями, розпорядившись таким чином викраденими коштами на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1148 гривень 59 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

29.05.2024 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілого ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченій покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та додатково пояснив, що матеріальна шкода йому відшкодована у повному обсязі, претензії матеріального характеру до обвинуваченої у нього відсутні, з умовами угоди ознайомлений, з мірою покарання згоден.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена беззастережно визнала себе винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до неї буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні угоди.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченої.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачена зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілим надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 скоїла умисний кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади та умисні кримінальні правопорушення проти власності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, незаміжня, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима. Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» №384 від 26.03.2024 обвинувачена не отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачена не досягла пенсійного віку, не належить до осіб з інвалідністю.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, а саме як: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винної, її ставлення до вчиненого, добровільне відшкодування завданого збитку, позицію потерпілого та його письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді: обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.357 КК України, позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, та призначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі зі звільненням її на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченої запобіжні заходи не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.185, 357 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000998 від 18.03.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Згідно зі статтею 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 29 травня 2024 року.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженої.

Речові докази:

- жіночий спортивний костюм (спортивна кофта з капюшоном бежевого кольору та спортивні брюки бежевого кольору), жіночу куртку з капюшоном чорно-червоного кольору з білими написами, жіночі кросівки білого кольору, жіночі джинсові брюки світло-блакитного кольору, які відповідно до постанови про визнання речових доказів та долучення до кримінального провадження від 27.03.2024, розписки ОСОБА_4 від 27.03.2024 повернуто власнику ОСОБА_4 залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1