Справа № 308/9093/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженні, відомості про яке 22.12.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст.189 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 22.12.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000210 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст.189 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України..

До суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів в ЄСІТС.

Дослідивши зміст поданого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 7 статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Вимогами частини 4 статті 336 КПК України передбачено, якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання.

За нормами ч. 5 цієї ж статті якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, проведення відеоконференцзв`язку під час судового засідання за участі сторін поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів учасників, цією нормою не передбачено.

Процес організації проведення судового засідання в режимі відеоконференції згідно ст. 336 КПК України безпосередньо покладається одночасно як на суд, що розглядає відповідне провадження, так і на суд (або орган досудового розслідування, або установу попереднього ув`язнення, або установу виконання покарань) за територіальним місцезнаходженням учасника судового процесу, що обрав такий вид участі у засіданні. У цьому випадку може бути забезпечено реалізацію положень ч. 4 ст. 336 КПК України, яка передбачає обов`язок суду вручити особі, яка бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, пам`ятку про її процесуальні права та перевірити її документи, що посвідчують особу.

При проведенні судового засідання в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, з використанням власного облікового запису на платформах «EASYCON», реалізація положень ч. 4 ст. 336 КПК України, є неможливою.

Враховуючи наведене, здійснення судового провадження в режимі відеоконференції у іншому місці, розташованому на території, яка не перебуває під юрисдикцією суду, навіть за наявності технічних можливостей позбавить можливість суд виконати вимоги ст. 342-345 КПК України та дотриматись процедури розгляду справи, визначеної цим Кодексом.

Крім того, суд зазначає, що у клопотанні про забезпечення судового розгляду в режимі відеоконференції повинні бути не лише наведені обставини, на які учасник судового провадження посилається як на підставу для задоволення клопотання, але й обов`язково надані докази, якими обґрунтовується застосування однієї з підстав зазначеної в ч. 1 ст. 336 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для призначення судового засідання у режимі відеоконференції за участю обвинуваченого ОСОБА_3 немає, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Разом з цим, суд роз`яснює обвинуваченому, що останній не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням, порядку ст. 336 КПК України, про проведення наступних засідань в режимі відеоконфернеції з будь-яким судом.

Керуючись ст. 336 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченню ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні, відомості про яке 22.12.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1