Справа №571/642/24
Провадження № 1-кп/571/158/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000028 від 19.01.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, в силу положень ст.89 КК України вважається не судимим,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на початку вересня 2023 року, точної дати досудовим розслідування не встановлено, приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи у лісовому масиві поблизу с. Рокитне, Сарненського району Рівненської області, неподалік піщаного кар`єру, знайшов (придбав) поліетиленовий пакет, в якому знаходились два корпуси осколкових гранат модернізовані УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні являються двом осколковими гранатами РГД-5 наступального типу. В подальшому, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання знайдених боєприпасів, про знахідку до органів поліції не повідомив та до правоохоронних органів не здав, а в порушення п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затв. Постановою ВРУ «Про паво власності на окремі види майна» від 17.06.1992 та п.2.3., п.8.1.,п.12. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року з наступними змінами, переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав у підсобному приміщенні житлового будинку до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції 25.01.2024.

ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах, знайшов мішечок з боєприпасами. При цьому, йому було відомо, що знайдене є гранатами. Знахідку переніс додому, де зберігав у кладовці приблизно шість місяців; за цей час забувся про неї.

Оскільки обвинувачений повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку. Таким чином, суд досліджував докази в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Вина ОСОБА_4 в інкрмінуємому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як тяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що відповідно до ст. 89 КК України обвинувачений вважається не судимим (а.с.60-61,63-68 т.2), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.23 т.2), на "Д" обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.55-56 т.2).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому обвинуваченому, суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючих покарання обставин, характеристику обвинуваченого по місцю проживання та вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.263 КК України. Також суд, враховуючи характеризуючі дані, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 3029,12 грн. згідно вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 Кримінального Кодексу України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовоий строк терміном на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта на загальну суму 3029,12 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 2 уніфіковані запали ручних гранат модернізованих УЗРГМ-2 з наявними маркувальними позначеннями барвником чорного кольору 58 та 154 та методом клеймування; 2 корпуси ручних осколкових гранат РГД-5 наступального типу із маркувальними позначеннями барвником чорного кольору 15086 Т та 121-78Т, уламки (залишки) яких після проведення полігонного випробування - знищити.

Запобіжний захід під час судового розгляду не обирався та до вступу в законну силу - не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: