ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1013/24

21 травня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костопіль, Рівненської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 25.01.2024 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи поруч зі службовим автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний знак на синьому фоні НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП, неодноразово висловила пропозицію про надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів службовим особам - поліцейському СРПП ВП №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 та інспектору СРПП ВП №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , які несли службу у складі екіпажу «Шериф - 17» з 08 год. 00 хв. 25.01.2024 р. до 08 год. 00 хв. 26.01.2024 р. на території обслуговування ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

В цей же час, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою ухилення від адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , перебуваючи поруч зі службовим автомобілем, що знаходився на перехресті вул. Кримської та провулку Сімферопольського м. Костопіль, будучи попереджена працівниками поліції про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, маючи при собі грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень двома купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, діючи неодноразово, простягнула їх в сторону поліцейського ОСОБА_6 , який знаходився на пасажирському сидінні службового автомобіля та поклала гроші йому на коліна за невжиття ним в її інтересах дій з використанням наданої йому влади, а саме за нескладання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій намір, в ході розмови з поліцейськими, дістала з власного гаманця ще 50 (п`ятдесят) євро та поклала вказані кошти на папку поліцейському ОСОБА_8 за невжиття ним в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та з метою уникнення адміністративної відповідальності за вищевказаними статтями.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як умисні дії, які виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

14 березня 2024 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , підозрюваною ОСОБА_4 та її захисником - адвокатом ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 14 березня 2024 року прокурор та підозрювана виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої підозри у судовому провадженні.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визнала та зазначила, що вона цілком розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідна з видом покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив затвердити її.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченої, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинила нетяжкий злочин, що виразилося в пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а тому її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 по місцю проживання та працевлаштування характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 14 березня 2024 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Долю речових доказів, а саме грошових коштів в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень двома купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна та 50 (п`ятдесят) євро слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України та ст. ст. 96-1, 96-2 КК України шляхом застосування спеціальної конфіскації.

Отже, вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 29.01.2024 року, а саме арешт грошових коштів в сумі 1000 (одна тисяча) гривень двома купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна з серіями та номерами: УД 8595005 та АН 3978149 та 50 (п`ятдесят) євро однією купюрою з серією та номером: UB, які упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління INZ1093111», які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» слід скасувати відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, а вказане майно, яке є речовим доказом, підлягає спеціальній конфіскації.

Речові докази - оптичний DVD-R диск з надписом «Павленко ч. 1» та оптичний DVD-R диск з надписом «Павленко ч. 2», відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ч. 1 ст. 369 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості від 14 березня 2024 року по кримінальному провадженню №0000031 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 29.01.2024 року на грошові кошти - скасувати.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази, а саме:

- грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень двома купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна з серіями та номерами: УД 8595005 та АН 3978149, а також грошові кошти в сумі 50 (п`ятдесят) євро однією купюрою з серією та номером: UB, які упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління INZ1093111», які зберігаються у відділенні АТ КБ «Приватбанк», що за адресою: м. Рівне, вул. Грушевського, 42 А, відповідно до вимог статей 96-1, 96-2 КК України - конфіскувати в дохід держави;

- оптичний DVD-R диск з надписом «Павленко ч. 1» та оптичний DVD-R диск з надписом «Павленко ч. 2» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1