Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/191/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр" ОСОБА_1
Категорія - ст. 183 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не одружений, працює в ТОВ «Новоселівка - Агро» трактористом - машиністом, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15.03.2024 до 25.04.2024,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15.03.2024 до 25.04.2024.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до десяти років.Також визнається доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 15.03.2024 та звільнити ОСОБА_8 з під варти, оскільки порушено строки розгляду клопотання та стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Під час апеляційного перегляду адвокат ОСОБА_7 просила застосувати відносно її підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З клопотання слідчого вбачається, що досудовим слідством здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000265 від 24.02.2024за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями ч. 3 ст. 286-1КК України.

25.02.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України.

Обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами справи, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.02.2024, протоколами допиту потерпілого від 24.02.2024, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновок експерта від 29.02.2024 № 821.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно дійшов висновку та лише визначив про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Як убачається із оскаржуваної ухвали слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні , що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань. Як і може впливати на потерпілого, який дає викривальні покази відносно ОСОБА_8 .

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_8 може впливати на свідків на потерпілого, а також, шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя вірно дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Враховуючи мету і підстави як застосування так і продовження запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу з метою уникнення покарання будь - яким чином перешкоджати провадженню.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам, в тому числі і застосування відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, як того просила захисник ОСОБА_7 .

Враховуючи вищезазначене доводи викладені адвокатом в апеляційній скарзі, як підстави на його думку для зміни його підзахисному міри запобіжного заходу, спростовуються матеріалами справи, які свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо необхідності застосування дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а тому ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 194, 196 КПК України, є законною та обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2024 року якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4