Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3788/24
Номер провадження 1-кс/711/1036/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесеним у кримінальному провадженні №0000438 від 22.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шполи Черкаської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, яка є особою з інвалідністю другої групи, фізичної особи-підприємця, одруженої, яка є, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесеним у кримінальному провадженні №0000438 від 22.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СУ ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000438 від 22.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи із червня 2020 року по 05.11.2023 включно, ОСОБА_5 , знаходячись у м. Шпола, Звенигородського району Черкаської області, будучи відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_1 від 04.10.2017, власником автомобіля марки «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та відповідно особою, відповідальною за експлуатацію указаного транспортного засобу, достеменно знаючи про те, що її син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім та не має права керування транспортним засобом й не має посвідчення водія, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», посвідчує його право керування транспортним засобом, а отже не є водієм, як це передбачено вимогами п. 1.10 Правил дорожнього руху зі змінами та доповненнями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1036 від 10.10.2001 (далі ПДР), не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була та могла їх передбачити, в порушення вимог п.п. 2.2, 2.9 «ґ» ПДР, добровільно та систематично дозволяла ОСОБА_7 здійснювати керування належним їй транспортним засобом - автомобілем марки «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тим самим допускала неповнолітнього ОСОБА_7 до необмеженого користування та керування зазначеним транспортним засобом, що у послідуючому призвело до того, що неповнолітній ОСОБА_7 05.11.2023 близько 12 години 20 хвилин в порушення вимог п.п. 2.1.а), 2.13 ПДР, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись у населеному пункті, а саме в АДРЕСА_2 (колишня назва Шолохова) зі швидкістю, що в порушення вимог п. 12.4 ПДР, перевищує максимально дозволену (50 км/год) швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, в порушення вимог п. п. 2.3 б), 12.3 ПДР, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для свого руху у вигляді двох велосипедистів дітей, до яких вимоги п. 1.7 ПДР зобов`язують водіїв бути особливо уважними та обережними, а саме малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались на велосипедах Салют та Unitrade відповідно та, перетинали проїжджу частину вул. Лозуватська зліва на право, відносно напрямку руху вище зазначеного автомобіля, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та відповідно не прийняв своєчасних мір до застосування екстреного гальмування у момент виникнення небезпеки для його руху, внаслідок чого поблизу будинку АДРЕСА_3 здійснив наїзд на велосипедистів ОСОБА_8 , який від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень помер на місці події, та на ОСОБА_9 , яку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травмовано.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній велосипедист ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновками експерта від 18.12.2023 № 05-9-02/236 та від 25.01.2024 № 05-9/02-236-4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку, перелом кісток черепа, крововиливи в м`які покрови голови з внутрішнього боку, садна на обличчі, синець на лівій брові, забійна рана на нижній щелепі, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; перелом правих велико та мало гомілкових кісток, садна на зовнішній поверхні правої гомілки, що носять ознаки середніх тілесних ушкоджень; садна на правій кисті, лівому зап`ясті, лівому колінному суглобі, в ділянці зовнішньої кісточки лівої ступні, в ділянці крила здухвинної кістки справа, правому стегні, правому колінному суглобі, що носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів (предмета) чи при ударі об такі предмети (предмет), могли бути отримані в час та при обставинах, зазначених в постанові про призначення експертизи (під час дорожньо-транспортної пригоди). Закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку, перелому кісток черепа, крововилив в м`які покрови голови з внутрішнього боку знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Згідно з висновком експерта № СТ/094Е-24 від 10.04.2024, за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, в діях водія автомобіля «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав.

Допущені водієм ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом - автомобілем «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. п. 2.1.а), 2.13, 1.7, 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди та настанням її наслідків у вигляді спричинення смерті малолітнього потерпілого ОСОБА_8 .

08.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчиненому особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 05.11.2023, під час якого встановлено дорожню обстановку на місці пригоди виявлено та зафіксовано сліди транспортних засобів та місце їх розташування;

- даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 05.11.2023;

- висновками судово-медичної експертизи №05-9-02/236 від 18.12.2023 та додаткової судової медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 05-9-02/236-4 від 25.01.2024;

- висновком судової автотехнічної експертизи від 10.04.2024 № СТ/094Е-24;

- протоколом огляду мобільного телефона ОСОБА_7 від 01.12.2013-04.12.2023;

- свідоцтвом НОМЕР_1 від 04.10.2017 про реєстрацію транспортного засобу -автомобіля марки «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- інформацією ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.04.2024 № 31/31-248.

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, а саме у допуску до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчиненому особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164, ст. 162 КУпАП (ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 05.06.2013 у справі № 710/1278/13-п та від 27.02.2015 у справі № 710/421/15-п відповідно).

Ініціатор клопотання вказує, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані ризики виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з наступних підстав:

- ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду з підстав тяжкості покарання, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, санкцією якої, у тому числі, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, у зв`язку з чим, невідворотність покарання, може спонукати ОСОБА_5 до зміни місця постійного проживання, пов`язаного з виїздом до будь якої країни Європейського Союзу, чи непідконтрольних на даний час територій України. Відповідно, у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу або застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, вона матиме реальну можливість та може змінити місце проживання, виїхати за кордон.

- зважаючи на те, що на даний час дослідження обставин кримінального провадження триває (здійснюється досудове розслідування), має місце ризик перешкоджання підозрюваною ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування.

На підтвердження указаних ризиків, на переконання сторони обвинувачення, свідчить і відсутність у підозрюваної ОСОБА_5 щирого каяття, та його визначальних ознак і складових, що передбачають відверту негативну оцінку особою, яка скоїла кримінальне правопорушення своєї злочинної поведінки, засудження свого вчинку, визнання його протиправного характеру і готовність нести відповідальність.

Така позиція підозрюваної ОСОБА_5 свідчить про байдуже ставлення до своїх протиправних дій, їх негативних наслідків та тяжкості нанесеної потерпілому шкоди, що слід розцінювати, як достатню та вагому обставину, що посилює перешкоджання ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином.

Виходячи з принципів законності, справедливості, такий запобіжний захід є співмірним протиправному діянню.

Також, ініціатор клопотання вважає за необхідне врахувати наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та тяжкість спричинених ним наслідків у вигляді смерті дитини, що є непоправними, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Вищевказані обставини в сукупності підтверджують те, що на сьогоднішній час ризики, що визначені у п. п. 1, 4 ст. 177 КПК України наявні.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання, не забезпечить запобігання указаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , зазіхає на суспільну складову щодо безпеки експлуатації транспорту в сфері дорожнього руху й відповідно, як наслідок життя особи. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих, як життя та здоров`я особи, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний засіб забезпечення кримінального провадження, яким є запобіжний захід.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 Цього Кодексу, шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, з метою досягнення дієвості кримінального провадження доцільно обрати останній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тому слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Крім того прокурор зауважила, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй в провину кримінального правопорушення, а саме у допуску до керування транспортним засобом свого неповнолітнього сина, який не мав посвідчення водія, що спричинило смерть малолітнього потерпілого. Санкцією ст. 287 КК України передбачено, в тому числі, покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, і усвідомлення тяжкості покарання може спонукати її до переховування від слідства та суду. Також, на переконання прокурора, відсутність щирого каяття та усвідомлення провини за вчиненні дії, свідчить про існування ризику, передбаченого п. 4 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 перешкоджатиме слідству іншим чином. На думку сторони обвинувачення жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати місце проживання в період часу з 21-00 години до 06-00 години, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які, на її думку, є неконкретизованими та надуманими стороною обвинувачення. Зокрема зазначила, що її підзахисна за весь час перебування її сина під слідством не уникала правоохоронних органів, як і після пред`явлення їй підозри, жодних дій на перешкоджання слідству вона не вчиняла та не має наміру вчиняти. Звертала увагу на те, що ОСОБА_5 має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, здійснює підприємницьку діяльність, за місцем проживання характеризується лише з позитивної сторони. Зауважувала, що ОСОБА_5 вважається особою, що не притягувалась до адміністративної відповідальності, оскільки постанови надані стороною обвинувачення винесені в 2013 та 2015 роках. Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю другої групи та потребує медичної допомоги. Просила обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, вказавши, що вона не вчиняє жодних дій на перешкоджання слідству, не уникає слідства та суду, не має на меті переховуватись від правоохоронних органів. Крім того, просила врахувати, що вона одружена із ОСОБА_10 , має неповнолітнього сина ОСОБА_7 та постійне місце проживання. Також, вона є особою з інвалідністю другої групи. Просила обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000438 від 22.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, на строк до трьох років або без такого.

08.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчиненому особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило смерть потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05.11.2023; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 05.11.2023; висновками судово-медичної експертизи № 05-9-02/236 від 18.12.2023 та додаткової судової медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 05-9-02/236-4 від 25.01.2024; висновком судової автотехнічної експертизи від 10.04.2024 № СТ/094Е-24; протоколом огляду мобільного телефона ОСОБА_7 від 01.12.2013-04.12.2023; свідоцтвом НОМЕР_1 від 04.10.2017 про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «HONDA CIVIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; інформацією ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.04.2024 № 31/31-248; іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання, та перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні слідчий суддя зазначає наступне.

На даний час, на переконання слідчого судді, прокурором доведено наявність ризику можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування або суду, який ґрунтується на тяжкості покарання за інкримінований ОСОБА_11 в провину злочин, санкція якого, в тому числі, передбачає одне із можливих покарань у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваної, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 одружена, має постійне місце проживання, та міцні соціальні зв`язки, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність постійного місця проживання та сім`ї, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора та слідчої щодо наявності ризику переховування підозрюваної ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зазначений в клопотанні є неконкретизованим, будь-які обґрунтування існування вказаних обставин відсутні, що на думку слідчого судді носить лише формальний характер.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та сталі соціальні зв`язки одружена із ОСОБА_10 , має неповнолітнього сина ОСОБА_7 ; є особою з інвалідністю другої групи та відповідно до наданих медичних документів має ряд захворювань. Є фізичною особою-підприємцем. За місцем проживання має позитивну характеристику.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження застосування до ОСОБА_5 виключно запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необхідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, - особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваної, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 та виконання покладених на неї відповідних процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 179 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на підозрювану ОСОБА_5 слід покласти певні обов`язки, зокрема: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Крім того, строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків слід встановити в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.07.2024.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 179, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесеним у кримінальному провадженні №0000438 від 22.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_5 даною ухвалою слідчого судді, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 липня 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що у разі невиконання вказаних обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України, контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Копію даної ухвали вручити підозрюваній, її захиснику, слідчому та прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1