справа №176/1428/24
провадження №1-кп/176/141/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, встановлена перша група інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2024 року за №0000019,

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2024 приблизно о 02 год. 00 хв. потерпіла ОСОБА_6 , перебуваючи разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у раніше знайомого ОСОБА_3 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же час, ОСОБА_6 повідомила про те, що не може поповнити собі рахунок власного телефону оператора мобільного зв`язку. ОСОБА_8 , знаючи, що потерпіла ОСОБА_6 має банківську картку АТ «Ощадбанк», на якій є кошти, запропонував встановити на мобільний телефон ОСОБА_3 мобільний додаток «ОщадБанк», щоб таким чином поповнити рахунок мобільного телефону ОСОБА_6 , на що остання погодилась. Після чого, ОСОБА_8 взяв мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі «c21», синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , завантажив з мережі Інтернет мобільний додаток «ОщадБанк», ввівши пароль та логін, які йому добровільно надала ОСОБА_6 та ввійшов в особистий кабінет ОСОБА_6 АТ «ОщадБанк», до якого прив`язана банківська картка № НОМЕР_3 , належна ОСОБА_6 .

Після здійснення поповнення рахунку мобільного телефону, який зазначила ОСОБА_6 , ОСОБА_8 віддав мобільний телефон ОСОБА_3 , при цьому, не вийшов з особистого кабінету ОСОБА_6 АТ «ОщадБанк», до якого прив`язана банківська картка № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 пішли за місцем свого мешкання.

Цього ж дня, тобто 13.01.2024 приблизно о 05 год. 00 хв., у ОСОБА_3 , за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання до автоматизованої системи віддаленого доступу «ОщадБанк», яка належить АТ КБ «ОщадБанк» з корисливих мотивів.

Взявши власний мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі «c21», синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 зайшовши в мобільний додаток «ОщадБанк» в особистий кабінет потерпілої ОСОБА_6 , банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , банківського рахунку НОМЕР_4 АТ «ОщадБанк», без дозволу потерпілої.

Так, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, 13.01.2024 приблизно о 05 год. 00 хв., впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не контролює, відсутністю можливих свідків та очевидців, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері автоматизованих систем, з корисливих мотивів, перебуваючи за місцем свого мешкання здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи «ОщадБанк», який згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є електронним платіжним засобом та системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «ОщадБанк» та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є автоматизованою системою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, самочинно, без дозволу власника ОСОБА_6 , в порушення вимог ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних», маючи авторизацію до особистого кабінету потерпілого, здійснив вхід до особистого кабінету в автоматизовану систему «ОщадБанк» потерпілої ОСОБА_6 в результаті чого отримав повний доступ до банківського рахунку НОМЕР_4 , банківської картки за № НОМЕР_3 , відкритого в АТ«ОщадБанк», що належить потерпілій ОСОБА_6 , використовуючи належний йому мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі «c21», синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи «ОщадБанк», яка належить АТ «ОщадБанк» та отримав інформацію про поточний стан рахунку потерпілої, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є банківською таємницею.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_3 , здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи «ОщадБанк», яка належить АТ «ОщадБанк».

Відповідно до Указу Президента України N?64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Неодноразово безперервно продовжений, останній раз Указом Президента України № 734/2023 від 6 листопада 2023 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

13.01.2024 приблизно о 10 год. 00 хв., у ОСОБА_3 , що перебував за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , та попередньо знав про наявність у потерпілої ОСОБА_10 банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , та наявність грошових коштів на ній, маючи встановлений на власному мобільному телефоні торгівельної марки «Nokia» моделі «c21», синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 мобільний додаток АТ «Ощадбанк» та дані для входу в особистий кабінет АТ «Ощадбанк» потерпілої ОСОБА_6 , зателефонував раніше знайомому ОСОБА_11 , та попрохав останнього здійснити зняття грошових коштів з банківської картки в банкоматі без банківської картки.

При цьому не повідомив ОСОБА_11 , що дані грошові кошти належать потерпілій ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 13.01.2024 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , визначивши предметом свого злочинного посягання грошові кошти, які знаходились на банківській картці № НОМЕР_3 , банківського рахунку НОМЕР_4 АТ «ОщадБанк», яка належить потерпілій ОСОБА_6 , будучи обізнаним про дію в Україні воєнного стану, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, таємно, тримаючи в руках мобільний телефон торгівельної марки «Nokia» моделі «c21», синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ввійшов в автоматизовану систему «ОщадБанк» до особистого кабінету потерпілої.

В цей час ОСОБА_11 знаходився біля банкомату «ОщадБанк», розташований у відділенні Ощадбанку за адресою: буд. 20 по вул. Героїв України, м. Жовті Води, Кам`янського району, Дніпропетровської області. ОСОБА_11 в банкоматі вибрав функцію «зняття грошових коштів без банківської картки», при цьому, розмовляючи по телефону з ОСОБА_3 та діючи за його інструкцією, ввів код доступу на зняття грошових коштів, який надав йому ОСОБА_3 (даний код надійшов на мобільний додаток «ОщадБанк» в особистий кабінет потерпілої ОСОБА_6 та здійснив з банківської картки, належної потерпілій ОСОБА_6 3 (три) транзакції, а саме:

13.10.2024 здійснив 3 (три) операції по зняттю грошових коштів з банкомату «ОщадБанк», 10003-0490, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , (відділення Ощадбанк):

-о 10 год. 28 хв. в сумі 500 гривень,

-о 10 год. 33 хв. в сумі 500 гривень,

-о 10 год. 36 хв. в сумі 500 гривень,

Грошові кошти в сумі 1500 грн., зняті ОСОБА_11 з банкомату «ОщадБанк», 10003-0490, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ), за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_11 вніс через термінал поповнення, 13.01.2024 о 10 год. 56 хв. який розташований в магазині АДРЕСА_4 , на банківську картку № НОМЕР_5 на суму 1500 гривень, яка належить ОСОБА_3 .

Після чого ОСОБА_3 обернув викрадені ним грошові кошти на власну користь та розпорядився ними на власний розсуд.

Вказаними умисними діями ОСОБА_3 завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на суму 1500 грн.

04 червня 2024 року між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до зазначеної угоди, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України за тих обставин, які викладені в угоді про визнання винуватості. Зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри під час судового провадження. При цьому, сторони домовились про призначення ОСОБА_3 : за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України, узгодили остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 04.06.2024 року і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Потерпілою ОСОБА_6 надана прокурору письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. Потерпіла просила проводити підготовче судове засідання за її відсутності.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому повністю і беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України в обсязі підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та строку покарання. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі йому наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Зазначив, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Відмовився від справедливого судового розгляду кримінального провадження. Зазначив, що повністю розуміє наслідки обмеження апеляційного та касаційного оскарження вироку суду ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між підозрюваним та прокурором.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжкого злочину та за ч. 1 ст. 369 КК України до кримінального проступку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в повній мірі розуміє положення ст.ст. 394, 424, 473, 474,476 КПК України, ст.389-1 КК України.

Потерпіла надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, з`ясував у обвинуваченого та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.1 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати:

- за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

- за ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.

Сторони угоди /прокурор та обвинувачений/ домовились про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , узгодженого покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років.

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням призначеними за дані кримінальні правопорушення, визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалість якого має визначити суд, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Сторони узгодили долю речових доказів. Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R диск VIDEX на якому маються надписи 176/180/24, дві половини пластикової картки VISA ATБ на якій є номер НОМЕР_6 та оптичний диск вих. 1209 з документами зазначеними в ухвалі суду залишити в матеріалах кримінального провадження.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 червня 2024 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, яка укладена між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років.

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 /два/ роки.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R диск VIDEX на якому маються надписи 176/180/24, дві половини пластикової картки VISA ATБ на якій є номер НОМЕР_6 та оптичний диск вих. 1209 з документами зазначеними в ухвалі суду залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої ст.389 -1 КК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя