У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.03.2024 року, якою накладено арешт на виявлене та вилучене майно в ході проведеного 08.02.2024 року обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 ,в межах кримінального провадження №0000284 від 08.06.2023 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

представник власника майна - адвокат ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на виявлене та вилучене майно в ході проведеного 08.02.2024 року обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 , а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю; документи (договір про повну матеріальну відповідальність від 19.09.2023 року укладений між ФОП ОСОБА_7 і працівником ОСОБА_8 на 2 арк; аркуш із чорновими записами серед яких « ОСОБА_9 НОМЕР_2 »; путьові листи ФОП ОСОБА_7 на 4-х арк.; копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 на 2-х арк., бланк Сертифікату очищення щодо обстеження чистоти цистерни на якому наявні підпис та печатка від імені ФОП ОСОБА_10 ) з метою уникнення знищення, перетворення та приховання вказаного майна.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків щодо можливості використання автомобіля як доказу у кримінальному провадженні, наявності ризиків знищення, перетворення та приховання автомобіля, не надав оцінку розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, чим порушив вимоги ст.173 КПК України.

Вказує, що судом залишено поза увагою той факт, що кримінальне провадження №0000284 розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, яке не передбачає відповідальність за доочищення, фасування, реалізацію населенню питної води. За таких обставин, будь-які докази доочищення, фасування та реалізації населенню питної води (у т.ч. автомобілі) не можуть бути визнані речовими доказами, так як вказані дії не є та не можуть бути предметом досудового розслідування.

Наголошує, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що стороною обвинувачення за більш ніж як дев`ять місяців розслідування, не зібрано та не представлено суду доказів того, що автомобіль відповідає критеріям ст.98 КПК України. А тому, з урахуванням відсутності підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль є доказом злочину, вилучення його та подальший арешт слідчим суддею суперечить вимогам ст.170 КПК України та п.2 ч.2 ст.173 КПК України.

Звертає увагу, що судом проігноровано встановлені ним же відомості та представлені представником власника документи, відповідно до яких ТОВ «Парм-Інвест» та ТОВ «Парм-Інвест Плюс» займаються очищенням та поставками питної води торгової марки «Н2O для всієї родини», забезпеченням автономної роботи «Системи видачі питної води з додатковою фільтрацією», профілактичною дезінфекцією ємностей та систем, пов`язаних з подачею води, доставкою вантажів тощо. Заарештований автомобіль обладнаний цистерною за допомогою якої здійснюється безпосередня виробнича діяльність товариств-партнерів, у т.ч. по забезпеченню покупців питною водою незалежно від джерел отримання товариствами води. Знищення автомобіля, перетворення його та приховання, за відсутності до того викладених вище підстав, безумовно призведе до припинення діяльності підприємства. За такого, висновок суду про наявність ризиків запобігання, знищення, автомобіля, перетворення та приховання його є безпідставним та бездоказовим.

Вказує, що відповідно до ч.4 ст.173 КПК України арешт майна не може перешкоджати здійсненню нормальної господарської діяльності зазначених юридичних осіб, а застосований судом спосіб арешту за недоведеності факту порушення Закону та відсутності підозрюваних у його порушенні осіб, є найбільш обтяжливим для виробників питної води. Результатом тимчасовго вилучення автомобіля та його арешту, як і вилучення та арешт іншого майна не пов`язаного з видобутком води, стало призупинення діяльності підприємств, попередження про звільнення численних їх працівників, скасування зобов`язань перед споживачами питної води тощо. У зв`язку з цим слідчий суддя проігнорував, визначений п.5 ч.2 ст.173 КПК України обов`язок врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000284 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240, ч.3 ст.201-2 КК України.

За версією органу досудового розслідування, група осіб за попередньою змовою організувала протиправну діяльність, пов`язану з незаконним видобуванням підземних вод зі свердловин на земельних ділянках на території Миколаївської області з подальшим її доочищенням та фасуванням у 6-ти та 18,9-літрові бутлі під торговою маркою «Н2О» у цеху, розташованому на території м. Миколаєва.

Зокрема, група осіб, використовуючи реквізити ряду підприємств та ФОП, організували діяльність із незаконного видобутку, розливу, фасування та продажу бутльованої води під торговою маркою «Н2О».

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що до здійснення зазначеної діяльності для перевезення незаконно видобутої води, в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, використовують автомобіль MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 , в якому можуть зберігатись документи (ТТН, чеки, подорожні листи та ін.), чорнові записи, електронні носії інформації, мобільні телефони, які використовувались під час вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, на яких наявна інформація стосовно незаконного видобутку, бутелювання, фасування та продажу питної води, а також отриманого прибутку від здійснення протиправної діяльності, грошові кошти, отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, обладнання (мотопомпи та ін.., яке задіяне в процесі закачування води до автоцистерни та її вивантаження).

11.01.2024 року слідчим суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_11 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 .

08.02.2024 року в ході проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 виявлено та вилучено: автомобіль MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю; документи (договір про повну матеріальну відповідальність від 19.09.2023 року укладений між ФОП ОСОБА_7 і працівником ОСОБА_8 на 2 арк.; аркуш із чорновими записами серед яких « ОСОБА_9 НОМЕР_2 »; путьові листи ФОП ОСОБА_7 на 4-х арк.; копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 на 2-х арк., бланк Сертифікату очищення щодо обстеження чистоти цистерни на якому наявні підпис та печатка від імені ФОП ОСОБА_10 );

08.02.2024 року слідчим винесено постанову про визнання вилучених предметів - речовими доказами, оскільки зазначені речі та документи відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане майно, в обґрунтування клопотання вказав, що виявлене в ході обшуку майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя послався на те, що вказане майно, відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом, та з метою забезпечення його збереження, як речового доказу, вважав за необхідне накласти арешт на дане майно.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000284 від 08.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240, ч.3 ст.201-2 КК України.

За версією органу досудового розслідування, група осіб за попередньою змовою організувала протиправну діяльність, пов`язану з незаконним видобуванням підземних вод зі свердловин на земельних ділянках на території Миколаївської області з подальшим її доочищенням та фасуванням у 6-ти та 18,9-літрові бутлі під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у цеху, розташованому на території м. Миколаєва.

Зокрема, група осіб, використовуючи реквізити ряду підприємств та ФОП, організували діяльність із незаконного видобутку, розливу, фасування та продажу бутльованої води під торговою маркою «Н2О».

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що до здійснення зазначеної діяльності для перевезення незаконно видобутої води, в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, використовують автомобіль MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 , в якому можуть зберігатись документи (ТТН, чеки, подорожні листи та ін.), чорнові записи, електронні носії інформації, мобільні телефони, які використовувались під час вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, на яких наявна інформація стосовно незаконного видобутку, бутелювання, фасування та продажу питної води, а також отриманого прибутку від здійснення протиправної діяльності, грошові кошти, отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, обладнання (мотопомпи та ін.., яке задіяне в процесі закачування води до автоцистерни та її вивантаження).

11.01.2024 року слідчим суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_11 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 .

08.02.2024 року в ході проведення обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 виявлено та вилучено: автомобіль MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю; документи (договір про повну матеріальну відповідальність від 19.09.2023 року укладений між ФОП ОСОБА_7 і працівником ОСОБА_8 на 2 арк.; аркуш із чорновими записами серед яких « ОСОБА_9 НОМЕР_2 »; путьові листи ФОП ОСОБА_7 на 4-х арк.; копія свідоцтва про реєстрацію автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 на 2-х арк., бланк Сертифікату очищення щодо обстеження чистоти цистерни на якому наявні підпис та печатка від імені ФОП ОСОБА_10 );

Постановою слідчого від 08.02.2024 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення злочину, зберегло його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження. Тому слідчий суддя обґрунтовано відповідно до вимог ст.170, 173 КПК України наклав арешт на вказане майно з метою збереження речового доказу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, може бути знищено чи приховано, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 100, 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.03.2024 року, якою накладено арешт на виявлене та вилучене майно в ході проведеного 08.02.2024 року обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1848 з д.н.з НОМЕР_1 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді