1Справа № 335/9705/23 1-кп/335/420/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000051 від 12.09.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довпотів, Калуського району, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника-оператора 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, у військовому званні солдат,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , навідником-оператором 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», з корисливих мотивів спрямованих на викрадення військового майна, в умовах воєнного стану, в період часу з 31.08.2023 до 05.09.2023, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись на бойових позиціях військової частини, в районі населеного пункту АДРЕСА_2 виявив інше військове майно, яке закріплене за військовою частиною НОМЕР_1 , а саме монокуляр тепловізійний «Archer-TMA-55M» № НОМЕР_2 , облікова вартість якого складає 191400 (сто дев`яносто одна тисяча чотириста) гривень, тепловізійний монокуляр «AGM Fuzion LRF ТМ35-640» № НОМЕР_3 , облікова вартість якого складає 80400 (вісімдесят тисяч чотириста) гривень, флягу для води полімерну оливкового кольору, облікова вартість якої складає 318 (триста вісімнадцять) гривень, флягу для води полімерну зеленого кольору, облікова вартість якої складає 318 (триста вісімнадцять) гривень, наколінники, облікова вартість яких складає 349,38 гривень (триста сорок дев`ять гривень тридцять вісім копійок), два сумки-підсумка бойових А-30, облікова вартість кожного з яких складає 380 (триста вісімдесят) гривень, сумку-підсумок бойовий універсальний, облікова вартість якого складає 210 (двісті десять) гривень, два сидіння польових ізоляційних, облікова вартість кожного з яких складає 25,98 гривень (двадцять п`ять гривень дев`яносто вісім копійок), рюкзак бойовий індивідуальний вид 5 ММ14 (камуфльований), облікова вартість якого складає 1708,98 (одна тисяча сімсот вісім гривень дев`яносто вісім копійок) та, розуміючи, що воно перебуває у власності військової частини НОМЕР_1 та являється військовим майном, визначив його об`єктом свого злочинного посягання.

Безпосередньо після виявлення вказаного військового майна, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення військового майна, діючи умисно, таємно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу здійснив викрадення вказаного військового майна, закріпленого за військовою частиною НОМЕР_1 , яке було втрачено на полі бою військовослужбовцями вказаної військової частини під час виконання бойових завдань.

Після цього, ОСОБА_3 , вказане військове майно заховав при собі, а 12.09.2023 вжив заходів для відправки вказаного майна через ТОВ «Нова пошта» довіреній ним особі до м. Калуш, Івано-Франківської області, таким чином розпорядився викраденим військовим майном на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, як викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, відповідно до яких він визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та повністю підтвердив обставини за яких вчинив дане кримінальне правопорушення. Пояснив, що дійсно він за наведених в обвинувальному акті обставин в період часу з 31.08.2023 до 05.09.2023, знаходячись на бойових позиціях військової частини, в районі населеного пункту АДРЕСА_2 виявив військове майно, що перелічене в обвинувальному акті, яке закріплене за військовою частиною НОМЕР_1 . Після виявлення вказаного, він його заховав, а 12.09.2023 вжив заходів для відправки вказаного майна через ТОВ «Нова пошта» довіреній ним особі до м. Калуш.

Також зазначив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій та щиро розкаюється у вчиненому, просив суд не призначати йому суворе покарання, зазначив, що бажає продовжувати військову службу.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 410 КК України викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, негативних характеристик немає.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, бажання продовжувати військову службу та виконувати свої обов`язки військовослужбовця.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Крім того, при призначення виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 410 КК України з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі ніж передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а саме два роки позбавлення волі, а також просив на підставі ст. 58 КК України замінити обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, у виді 2 років позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми грошового забезпечення останнього.

Таким чином, враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема тієї обставини, що він продовжує проходити військову службу, зважаючи на наявність у нього міцних соціальних зв`язків та місця проживання/реєстрації, бажання обвинуваченого продовжувати військову службу, відсутність негативних характеристик, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи, що завдана його діями шкода відшкодована шляхом повернення власнику викраденого майна, на переконання суду, перевиховання і виправлення ОСОБА_3 цілком можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням останньому покарання запропонованого стороною обвинувачення.

Враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити покарання, нижче нижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 410 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

При цьому, в своїй промові в судових дебатах сторона обвинувачення посилалася на можливість, відповідно до ст. 58 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовця.

Службове обмеження для військовослужбовців є видом основного покарання з характерними ознаками: майновий характер застосування примусових заходів, що проявляється у відрахуванні в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду від десяти до двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого (ч. 2 ст.58 КК України); неможливість підвищення засуджених осіб за посадою, у військовому званні, за такого строку покарання не зараховано.

Службові обмеження для військовослужбовців можуть призначатися судом як у випадках, коли воно вказане в санкції норми Особливої частини КК, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і у випадках, коли суд, враховуючи обставини справ та особу засудженого дійде висновку про можливість застосування до нього цього покарання замість обмеження волі, чи позбавлення волі на строк не більше двох років (ч.1 ст.58 КК). Це покарання може застосуватися також при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК), а також при звільненні від покарання на підставі закону України про амністію або акту про помилування (ст. 85 КК) та заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. ст. 82, 83 КК). Службове обмеження для військовослужбовців застосовується на строк від шести місяців до двох років.

До військовослужбовців відносяться особи, які проходять військову службу у Збройних Силах України та інших військових формуваннях України. Військову службу необхідно розглядати як державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних для неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 на теперішній час продовжує службу у військовій частині, яка безпосередньо задіяна у відсічі військової агресії з боку РФ. Останній був мобілізований в установленому порядку та не є військовослужбовцем строкової служби.

Враховуючи, що ОСОБА_3 раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, є військовослужбовцем, не перебуває на строковій службі, отримує грошове забезпечення, і до нього може бути застосовано покарання у виді службового обмеження, яке передбачене ст. 58 КК України, з урахуванням особистості обвинуваченого, конкретних обставин кримінального провадження, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість замінити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців.

Таке покарання стосовно ОСОБА_3 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Даних щодо наявності процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі ніж передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а саме 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України ОСОБА_3 замінити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення останнього.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази: тепловізор «ARCHER ТМА-55М» № 22351224 коричневого кольору; тепловізор «AMG Fusion ТМ 35640» № ЕА0077259 чорного кольору; загальний військовий індивідуальний протигаз ЗВП01У у комплекті з фільтром у підсумку оливкового кольору; замінне скло до маски балістичної захисної жовтого кольору у чохлі; замінне скло до маски балістичної захисної чорного кольору у підсумку оливкового кольору; термос зеленого кольору; саперна лопата мала у чохлі у кількості 2 шт.; фляга для води полімерна оливкового кольору; фляга для води полімерна зеленого кольору; саперна лопата середня у кількості 4 шт.; тактичний рюкзак малий зеленого кольору; дощовик зеленого кольору у чохлі; наколінники 2 шт.; мотузка більйова білого кольору; два мотка мотузки чорно білого кольору та червоно-зеленого кольору; моток мотузки зеленого кольору; підсумок для коробу з патронами до кулемету 7,62 мм; сумка індивідуальна розвантажувальна оливкового кольору «СПРУ від 06»; сумка-підсумок типу Т30А у кількості 2 шт. кольору піксель; підсумок для магазинів кольору піксель 2 шт.; підсумок для магазинів кольору піксель 3 шт.; стерильна опікова пов`язка; підсумок для магазинів кольору мультикам; підсумок для мультітул кольору піксель 1 шт.; аптечка порожня чорного кольору; ножиці медичні бойові чорного кольору у кількості 7 шт.; килимок для сидіння у кількості 2 шт. (чорного та сірого кольору); ноші з тканини зеленого кольору (м`які польові); рюкзак індивідуальний бойовий польовий кольору піксель, передані на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_1 , залишити за належністю військовій частини НОМЕР_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1