Справа № 141/948/23
Провадження № 1-кп/141/12/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_7 не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 05.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прибережне Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

29.04.2024 до суду надійшла заява представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 від 22.04.2024 про відвід прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та групи прокурорів, призначених у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023.

Клопотання від 22.04.2024 про відвід прокурора ОСОБА_3 та групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023 мотивовано тим, що, на думку адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_4 взагалі не мав прав керувати будь-яким транспортним засобом, а також під час вчинення ДТП знаходився в нетверезому стані, однак ні в повідомленні про підозру, ні в обвинувальному акті, погодженому з прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дані обставини не зазначено.

Адвокат ОСОБА_6 зазначає, що, оскільки санкцією частини другої статті 286 КК України передбачена відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, відтак вважає, що до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років повинен бути застосований запобіжний захід у виді взяття під варту.

Однак, всупереч зазначеним обставинам, під час досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 взагалі не було застосовано будь-який запобіжний захід, що є грубим порушенням ст. 177 КПК України, позаяк при таких наслідках ДТП повинен бути застосований запобіжний захід у виді взяття під варту.

Так, перед початком судового розгляду представник потерпілої повідомила суд, що буде заявляти відвід прокурору, якщо останнім не буде подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В подальшому, 15.02.2024 адвокат ОСОБА_6 звернулась до керівника Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_8 з усною скаргою на дії прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , оскільки останнім не виконано вимоги закону щодо застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 . На вказану усну скаргу адвоката було запевнено, що прокурор ОСОБА_3 готує клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Однак, в судовому засіданні 04.04.2024 прокурором ОСОБА_3 не було заявлено жодного клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 . Більш того, прокурор на запитання судді стосовно того, чи мав ОСОБА_4 право керувати транспортним засобом повідомив суду інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме що ОСОБА_4 мав таке право, пославшись на наявність у нього технічного паспорту на транспортний засіб. Фактично ОСОБА_4 сам підтвердив той факт, що у нього немає посвідчення подія. Зазначені обставини свідчать про «особисту зацікавленість» прокурора ОСОБА_3 діяти в інтересах ОСОБА_4 , а тому дані обставини викликають обґрунтований сумнів в неупередженості прокурора ОСОБА_3 .

Також адвокат ОСОБА_6 зазначає, що прокурор ОСОБА_3 не здійснював належний нагляд за веденням досудового розслідування, про що свідчить той факт, що не зважаючи на визнання ОСОБА_4 перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, внаслідок якого сталося ДТП, лише по клопотанню потерпілого слідчим було витребувано та долучено до кримінального провадження матеріали, зафіксовані працівниками патрулю жало-51 ГРПП Д/Н0139 ВП № 3 (м. Іллінці) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області при виїзді на місце ДТП 04.11.2023 (записи боді камер з місця події та результати проведеної ними перевірки на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 за допомогою алкотестеру «Драгер»). Вказаними доказами, а також показами свідків та карткою виїзду бригади екстреної медичної допомоги № 142050/АЛ 04.11.2023 о 22 год 15 хв підтверджено факт перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння.

Натомість, як убачається з матеріалів досудового розслідування, зразки крові у ОСОБА_4 було відібрано лише 05.11.2023 о 09 год 30 хв, що підтверджується протоколом відбору зразків крові для дослідження, тобто пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, як визначено у пункті 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої. Зазначене свідчить про умисний неналежний нагляд прокурора ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_9 , якою було винесено 05.11.2023 постанову про відібрання зразків для експертизи, за веденням досудового розслідування.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги той факт, що про відмову прокурора від подачі клопотання про застосування запобіжного заходу до підсудного ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_6 стало відомо лише 04.04.2024 під час судового засідання, з урахуванням вищенаведених попередніх дій прокурорів, в тому числі ОСОБА_3 і ОСОБА_9 , призначених у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, представником потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 подано заяву про відвід прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та групи прокурорів, призначених у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023.

В судовому засіданні 21.05.2024 представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 підтримала заяву від 22.04.2024 про відвід прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та групи прокурорів, призначених у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023 з наведених у ній підстав, подану заяву просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо поданої заяви представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про відвід від 22.04.2024, оскільки вважає, що поданий відвід є необґрунтований та безпідставний, так як підстави для відводу прокурора передбачені виключно ст. 77 КПК України. Додатково зазначив, що підстави для застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні № 0000072 відсутні. Також прокурор вказав, що він, як старший групи прокурорів у даному кримінальному провадженні належним чином виконував обов`язки прокурора та зауважив, що жодних належних доказів щодо його неупередженості адвокатом ОСОБА_6 не надано та матеріали справи не містять.

Обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо клопотання від 22.04.2024, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши заяву адвоката ОСОБА_6 від 22.04.2024 про відвід прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та групи прокурорів, призначених у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023, та матеріали справи № 141/948/23, доходить наступних висновків.

Можливість неупередженого і об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК).

Відповідно до частин 1, 2 статті 80 КПК відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених статтями 77 цього кодексу.

Згідно положень частини 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно частини 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В той же час, у відповідності до положень ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, саме на обвинуваченого, як на особу, яка є вільною у провадженні у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, довести судді шляхом самостійного обстоювання стороною захисту її правових позицій про наявність обставин, передбачених ст. 77 КПК України, які б обумовлювали відвід прокурора.

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, що належить до сторони обвинувачення. За частиною 1 статті 36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За частиною 2 статті 36 КПК прокурор виконує функцію нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Тобто, на прокурора покладається обов`язок організації процесу досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КПК України усі інші відводи (в тому числі прокурору) під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд який його здійснює.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів (ч. 3 ст. 81 КПК України).

Розглядаючи заяву представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 від 22.04.2024 про відвід прокурора, суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо наявності підстав для відводу прокурора у даному кримінальному провадженні, передбачених положеннями ст. 77 КПК України, які б підтверджували упередженість прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023 адвокатом ОСОБА_6 суд не надано, а у судовому засіданні та у поданій письмовій заяві про відвід прокурора ОСОБА_3 висловлено лише власні суб`єктивні твердження щодо незадоволення процесуальними діями прокурора у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, суд зауважує, що доводи адвоката ОСОБА_6 фактично зводяться до незгоди адвоката із діями прокурора, як старшого групи прокурорів, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023.

Поряд з цим, належних доказів того, що інші прокурори, які входять до складу групи прокурорів, призначених у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023, здійснювали якісь процесуальні дії під час досудового розслідування даного кримінального провадження представником потерпілої суду не надано та матеріали справи не містять.

Отже, судом не встановлено правових підстав, передбачених ст. 77 КПК України, які б викликали сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 та групи прокурорів у даному кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення заяви адвоката ОСОБА_6 від 22.04.2024 про відвід прокурора ОСОБА_3 та групи прокурорів у даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 37, 77, 80, 81, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 від 22.04.2024 про відвід прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та групи прокурорів, призначених у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.11.2023, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно з ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя ОСОБА_1