Справа № 756/5026/24
Номер провадження № 1-кп/756/1192/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 18.04.2024 у кримінальному провадженні, яке внесене 02.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засуджений Оболонським районним судом від 16.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік відповідно до ст. 75 КК України,

обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. Оболонським районним судом міста Києва на підставі постанови від 25.10.2023 у справі № 3/756/6499/23 ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн 00 коп. Окрім цього, на ОСОБА_3 було покладено обов`язок передбачений ст. 39-1 КУпАП, п. 6, 10 ч. 1 ст. 1, п.4 ч. 1 ст. 24, ч. 6 ст. 28 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема пройти програму для кривдників в Оболонському районному в м. Києві Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

05.11.2023 указане рішення суду набрало законної сили, а 19.12.2023 ОСОБА_3 було вручено рішення суду (постанову), яке набуло законної сили. Окрім того, після вручення рішення суду ОСОБА_3 роз`яснено також і обов`язок щодо проходження відповідно до ст. 39-1 КУпАП програми для кривдників та наслідки не проходження.

Між тим, у невстановлений день та час, але не раніше 19.12.2023, у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на умисне ухилення від проходження програми для кривдників як особи, щодо якої такі заходи застосовані судом. Оскільки з 19.12.2023 ОСОБА_3 жодного разу не звернувся до Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , як і інших соціальних установ для проходження програми для кривдників, застосованої щодо неї судом.

1.2. Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, а саме умисне ухилення від проходження корекційної програми для кривдників, щодо якого такі заходи застосовані судом.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 18.04.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

2.2. Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

2.3. Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

2.4. Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням були встановлені наступні фактичні обставини, що Оболонським районним судом міста Києва на підставі постанови від 25.10.2023 у справі № 3/756/6499/23 ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн 00 коп. Окрім цього, на ОСОБА_3 було покладено обов`язок передбачений ст. 39-1 КУпАП, п. 6, 10 ч. 1 ст. 1, п.4 ч. 1 ст. 24, ч. 6 ст. 28 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема пройти програму для кривдників в Оболонському районному в м. Києві Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

05.11.2023 указане рішення суду набрало законної сили, а 19.12.2023 ОСОБА_3 було вручено рішення суду (постанову), яке набуло законної сили. Окрім того, після вручення рішення суду ОСОБА_3 роз`яснено також і обов`язок щодо проходження відповідно до ст. 39-1 КУпАП програми для кривдників та наслідки не проходження.

Між тим, у невстановлений день та час, але не раніше 19.12.2023, у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на умисне ухилення від проходження програми для кривдників як особи, щодо якої такі заходи застосовані судом. Оскільки з 19.12.2023 ОСОБА_3 жодного разу не звернувся до Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , як і інших соціальних установ для проходження програми для кривдників, застосованої щодо неї судом.

2.5. Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.6. Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України - умисне ухилення від проходження корекційної програми для кривдників, щодо якого такі заходи застосовані судом.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив обставини події, як і інші обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та закріплена в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. З урахуванням викладених обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого кримінального проступку, який не працює, хоча має освіту, і не є непрацездатним, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та 6 місяців.

При призначенні цього покарання, суд також урахував, що судом не встановлено існування відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України заборон застосування до обвинуваченого такого виду покарання.

4.4. Слід урахувати, що як вже було наведено, ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України на 1 рік. А отже, ОСОБА_3 учинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком в період іспитового строку.

У зв`язку з чим, ОСОБА_3 слід призначити покарання в порядку ст. 71 КК України - за сукупністю вироків, зокрема до покарання в виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2023 у виді обмеження волі строком на 6 місяців, остаточно призначив покарання в виді обмеження волі строком на 2 роки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Цивільний позов у провадженні не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частково невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16.10.2023 у виді обмеження волі строком на 6 місяців, остаточно слід призначити ОСОБА_3 покарання в виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного виконання - з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1