Справа № 686/1037/24
Провадження № 1-кс/686/2792/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000777,

встановила:

26.03.2024 прокурор Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені за адресою проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку АДРЕСА_1 , а саме на: договори на утримання торгового місця на речовому ринку ДП «Імпульс Світ» у кількості 3 шт. на 1 аркуші, кожен із зразками підписів ОСОБА_3 , чорнові записи на 2 арк., документи на 5 аркушах із зразками підписів ОСОБА_3 , документи на 6 аркушах із зразками підписів ОСОБА_3 , документи на трьох аркушах; печатки у кількості 2 шт., а саме: «ветеринарна клініка, ліцензія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; відтиски печаток «ветеринарна клініка, ліцензія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 4 аркушах; грошові кошти в сумі 20265 доларів США та 1160 євро; мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro», IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , із позбавленням права користування, відчуження та розпорядження, з метою збереження речових доказів.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000777 від 04.12.2023, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України.

25.03.2023 проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено і вилучено:

-договори на утримання торгового місця на речовому ринку ДП «Імпульс Світ» у кількості 3 шт. на 1 аркуші кожен із зразками підписів ОСОБА_3 , чорнові записи на 2 арк., документи на 5 аркушах із зразками підписів ОСОБА_3 , документи на 6 аркушах із зразками підписів ОСОБА_3 , документи на трьох аркушах;

-печатки у кількості 2 шт., а саме: «ветеринарна клініка, ліцензія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-відтиски печаток «ветеринарна клініка, ліцензія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 4 аркушах;

-грошові кошти в сумі 20265 доларів США та 1160 євро;

-мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro», IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 .

Указує, що чорнові записи та документи мають важливе доказове значення, так як у них наявні зразки почерку та підпису ОСОБА_3 , які необхідні для проведення почеркознавчих експертиз.

Печатки приватних та державних установ також мають суттєве значення, оскільки ОСОБА_3 немає жодного відношення до вказаних установ, а тому міг використовувати їх для підроблення документів.

26.03.2024 вищеперераховане визнано речовими доказами у кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що вони мають значення речового доказу, оскільки можутьбути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються, щодо протиправної діяльності осіб, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 вилучені предмети, документи, цінності, які є речовими доказами, повинні бути оглянуті (у необхідних випадках за участі спеціаліста), детально описані в протоколі огляду. В протоколі відображаються кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає, оскільки не містить детального опису грошових купюр із зазначенням серії та номіналу кожної вилученої купюри, що унеможливлює їх ідентифікацію.

Окрім того, клопотання прокурора не містить доводів щодо необхідності накладення арешту на 2 печатки: «ветеринарна клініка, ліцензія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому слід зважати, що дане кримінальне провадження розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України та відсутні відомості про те, що обставини викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток були/є предметом досудового розслідування у ньому. А відтак не доведено значення вилучених печаток та їх відтисків для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні. При цьому посилання слідчого на можливість використання печаток для підроблення документів є сумнівним у контексті можливості посвідчення ними документів, пов`язаних діяльністю благодійної організації щодо вввезення автомобілів під виглядом гумнітарної допомоги та подальшої їх реалізації за грошові кошти.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання прокурора ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000777, повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя