Справа № 457/487/24
провадження №1-кс/457/145/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Трускавець

Слідча суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 22.03.2024 року звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Свою скаргу мотивував тим, що 20 березня 2024 року із заявою звернувся до ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про вчинення кримінальних правопорушень за ст. ст. 170, 206, 383, 435-1 КК України. В заяві скаржник зазначав, що ОСОБА_4 01.01.2024 року звернулась в Службу безпеки України із безпідставним звинуваченням в його сторону. Так нею було заявлено, що скаржник отримує переваги у розміщенні атракціонів на майдані незалежності у м. Трускавці та що останній користується автомобілем, який було ввезено для потреб АТО, для власних цілей. Однак такі твердження є безпідставними та є неправдивим повідомленням про злочин щодо ОСОБА_3 , є наклепом та образою честі та гідності військовослужбовця, оскільки заявник є ветераном війни, а також наклепи в сторону органів державної влади. Таким чином вважає, що дії ОСОБА_4 є неприпустимими, спрямовані на підрив авторитету органів державної влади а також авторитету військовослужбовців. Після отримання його заяви, уповноваженою особою такі відомості до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочато. Просив зобов`язати уповноважену особу ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 11.03.2024 року та зобов`язати прокуратуру розпочати досудове розслідування.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в які просив проводити розгляд скарги у його відсутності.

Представник ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області в суд для розгляду скарги не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши матеріали скарги, слідча суддя прийшла до наступного висновку.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 5 ст. 214 КПК України регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім цього, порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 20 березня 2024 року звернувся з заявою до відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 170, 206, 383, 425-1 КК України. В заяві зокрема зазначив, що ОСОБА_4 01.01.2024 року звернулась до Служби безпеки України з безпідставним повідомленням про вчинення ОСОБА_3 протиправних дій щодо переваг у розміщенні атракціонів на майдані Незалежності у м. Трускавці та користуванням в особистих цілях автомобілем який був ввезений для потреб АТО. А тому вважає, що дії ОСОБА_4 являються завідомо неправдивим повідомленням про злочин, в якому викладені наклепи в сторону скаржника та органів державної влади та місцевого самоврядування, а тому в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 170, 206, 383, 425-1 КК України.

Згідно з повідомлення т.в.о. начальника ВП №2 щодо розгляду матеріалів, які зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» під № 980 від 20 березня 2024 року, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відомості до ЄРДР скеровані для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» або в порядку, визначеному КУпАП.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали ІТС ІПНП № 980 від 20 березня 2024 року, заява про вчинення кримінального правопорушення від 20 березня 2024 року не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які у своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його заяви у ЄРДР.

Норми чинного законодавства не передбачають імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також необхідно зазначити, що кваліфікація злочинів у кримінальному праві це точна кримінально-правова оцінка конкретної небезпечної дії у суспільстві. Вона полягає у встановленій відповідності між ознаками суспільно-небезпечної дії і ознаками, передбаченого в нормах кримінального закону. При проведенні досудового слідства функцію кваліфікації злочину здійснюють уповноважені на це особи: слідчі, прокурори, що находить своє втілення у відповідних процесуальних документах: повідомленні про підозру, обвинувальному акті.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя вважає, що в поданій заяві про вчинення злочину, скаржником не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України.

Окрім того слідча суддя зазначає, що скаржник ОСОБА_3 неодноразово звертався до суду з скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо не розгляду його заяв про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , яка 01.01.2024 року звернулась в Службу безпеки України із безпідставним звинуваченням в його сторону за ст. ст. 170, 206, 383, 435-1 КК України, а саме: 30.01.2024 року (справа № 457/183/24), 13.03.2024 року (справа № 457/432/24), 14.03.2024 року (справа № 457/441/24), 15.03.2024 року (справа № 457/451/24), 18.03.2024 року ( ОСОБА_3 на електронну адресу суду скеровано дві скарги № 457/456/24 та 457/457/24), 19.03.2024 року (справа № 457/463/24), 20.03.2024 року (справа № 457/476/24), 21.03.2024 року (справа № 457/482/24), 22.03.2024 року (справа № 457/487/24), 25.03.2024 року ( ОСОБА_3 на електронну адресу суду скеровано три скарги № 457/491/24, 457/492/24 та 457/493/24), 26.03.2024 року (справа № 457/497/24), 27.03.2024 року (справа № 457/510/24), 01.04.2024 року ( ОСОБА_3 на електронну адресу суду скеровано чотири скарги № 457/548/24, 457/549/24, 457/550/24 та 457/551/24).

Так, згідно з ухвали слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 05.02.2024 року у справі № 457/183/24, яка набрала законної сили, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність СВ відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовлено.

Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 457/183/24 апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 05 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги-без змін.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відтак з урахуванням положень ч. 2 ст. 21 КПК України, принципу res judicata та зважаючи на те, що за ухвалою слідчого судді від 05.02.2024 року у справі № 457/183/24 розглянуто скаргу ОСОБА_3 згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , яка 01.01.2024 року звернулась в Службу безпеки України із безпідставним звинуваченням в його сторону за ст. ст. 170, 206, 383, 435-1 КК України, що є також предметом даного розгляду, однак при цьому повторний розгляд скарги порушить принцип правової визначеності.

Слідча суддя також вважає доцільним звернути увагу ОСОБА_3 на неприпустимість зловживання процесуальними правами, оскільки він неодноразово звертався до суду зі скаргами на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо не розгляду його заяв про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , яка 01.01.2024 року звернулась в Службу безпеки України із безпідставним звинуваченням в його сторону за ст. ст. 170, 206, 383, 435-1 КК України, що було предметом розгляду слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 05.02.2024 року та рішення стосовно розгляду аналогічної скарги набрало законної сили.

Суд зазначає, що учасники процесів зобов`язані додержуватись встановленого порядку та утримуватись від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Слід зауважити, що кримінальний процесуальний закон визначає механізм реалізації права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, втім не містить жодних запобіжників від зловживання цим правом з боку особи та не визначає алгоритм дій слідчого судді у випадку встановлення факту багаторазового (повторного) оскарження особою однієї і тієї самої бездіяльності уповноважених суб`єктів.

Втім подання таких скарг є достатньо вагомою підставою констатувати факт зловживання особою правом, тобто використання права всупереч його меті.

Кримінальний процесуальний закон не визначає межу, коли використання особою права набуває ознак зловживання ним, втім, Верховний Суд неодноразово висловлював позиції з цього приводу та зазначав, що заборона зловживання правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі №676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09 квітня 2019 року у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24 вересня 2019 року у справі №755/10138/16-к та від 19 лютого 2019 року у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Окрім того слідча суддя звертає увагу на те, що скарга та додані до неї документи місять розбіжності, зокрема, у скарзі ОСОБА_3 , оскаржуючи дії працівників відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, зазначає, що 20 березня 2024 року подав заяву про вчинення кримінального правопорушення до ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, проте просить зобов`язати внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 11.03.2024 р. та зобов`язати прокуратуру розпочати досудове розслідування, до матеріалів скарги додає копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.03.2024 року.

Окрім цього враховуючи, що ОСОБА_3 у своїй заяві також ініціював звернення до Вищої Ради Правосуддя з метою надання правової оцінки слідчому судді, тому, при розгляді скарги слідча суддя також враховує положення ст. 129 Конституції України, згідно з яким, суддя, при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб. При цьому слід зазначити, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судові рішення та процесуальні дії суду при розгляді цивільної, кримінальної, адміністративної справи, можуть бути переглянутими виключно у порядку та на підставах визначених відповідним процесуальним законом.

Також слідча суддя зазначає, що скаржник жодного разу не з`явився в судове засідання, для з`ясування усіх наявних обставин справи, а лише подавав заяви в яких просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Суд розцінює таку позицію скаржника як зловживання своїми правами та втрату інтересу до предмета оскарження. Окрім цього, як встановлено з Автоматизованої системи документообігу суду частину поданих скарг на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо не розгляду його заяв про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , яка 01.01.2024 року звернулась в Службу безпеки України із безпідставним звинуваченням в його сторону за ст. ст. 170, 206, 383, 435-1 КК України просив залишити без розгляду, зокрема від 25.03.2024 року справа № 457/493/24. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Із змісту наведеної норми Закону вбачається, що розгляд скарги відбувається лише з обов`язковою участю скаржника, чи його захисника, представника, тобто вказані особи зобов`язані з`явитися в судове засідання для розгляду поданої скарги.

З огляду на вищенаведене слідча суддя приходить до переконання, що заява ОСОБА_3 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, так як в поданій заяві не міститься обґрунтованих відомостей на підтвердження обставин скоєння кримінальних правопорушень, аналогічне питання було предметом розгляду слідчого судді, а тому слідча суддя вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_1