Справа №463/4628/24
Провадження №1-кп/463/408/24
В И Р О К

Іменем України

29 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за № 0000475, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зі середньою спеціальною освітою, не працюючого, згідно зі ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 09 травня 2024 року близько 12.30 год., перебуваючи на вул. Личаківській, 32 у м. Львові, на підвіконні одного з будинків на вул. Личаківській у м. Львові виявив тимчасово залишену без нагляду банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_4 , та відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, і тоді в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на незаконне привласнення вказаної картки з корисливих мотивів, реалізовуючи який він тоді ж і там же, умисно таємно привласнив її з метою заволодіти грошовими коштами потерпілої, які знаходяться на вказаній банківській картці, після чого покинув місце вчинення даного кримінального правопорушення. Продовжуючи свій протиправний умисел на привласнення вищезазначеної банківської карти з корисливих мотивів, 09.05.2024 о 12.58 год., перебуваючи у магазині «Чарка до свята» ТзОВ «Овація» за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 50, ОСОБА_3 розрахувався банківською картою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_4 за алкогольні напої - горілку ємністю 250 гр. вартістю 95.10 грн. та напій «Ром кола» вартістю 32,60 грн. Після цього 09.05.2024 в ОСОБА_3 знову виник умисел на крадіжку грошових коштів, а тому останній, перебуваючи в аптеці «Благодать» на вул. Личаківській, 67 у м. Львові, о 13:02 год. розрахувався вищеназваною банківською картою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_4 , за настойку «Бояришник» на загальну суму 44 грн. 00 коп. Окрім цього, 09.05.2024, перебуваючи на вул. Дж. Вашингтона у м. Львові, в ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 , а тому з цією метою ОСОБА_3 , перебуваючи в ТзОВ «Львів Холод» за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 5А, о 13:29 год. розрахувався банківською картою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_4 , за сигарети на загальну суму 121 грн. 89 коп. Надалі 09.05.2024 ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Личаківській у м. Львові, усвідомив, що може знову використати банківську карту потерпілої ОСОБА_4 та, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, направився в ломбард «Скарбниця», що по вул. Личаківська, 54 у м. Львові, де, використавши банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , котра належить потерпілій ОСОБА_4 , розрахувався о 14:30 год. за викуп свого мобільного телефону марки «Nоkіа» на суму 180,10 грн., та того ж дня 09.05.2024 направився у магазин «Чарка до свята» ТзОВ «Овація» за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 50, де знову о 15:32 год. придбав алкоголь ціною 39,90 грн., за який розрахувався привласненою банківською картою. На підставі вищевикладеного копії матеріалів кримінального провадження виділені відносно ОСОБА_3 для притягнення його до адміністративної відповідальності за дрібні крадіжки, передбачені ст. 51 КУпАП.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документа.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду 24 травня 2024 року.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у привласнення офіційного документа, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Аналогічна заява поступила до суду від потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційного документа.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних проступків, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винність у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно зі ст. 89 КК України не судимий, спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Слід вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази DVD-R диски із відеозаписами події кримінального правопорушення зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1