Справа № 334/2908/24
Номер провадження № 1-кс/334/912/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

09 квітня 2024 року м. Запоріжжя

слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх чи не повнолітніх дітей, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

09.04.2024 слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із вказаним клопотанням стосовно ОСОБА_4 , за змістом якого сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За змістом клопотання, 07.04.2024 приблизно о 11:20 ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу котеджу № 5 на території ЖК «Ренесанс», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 у присутності мешканців вказаного житлового комплексу, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, переслідуючи умисел на порушення громадського порядку, вчинив конфлікт із працівником охоронної фірми ТОВ «Майн Гард» ОСОБА_7 та наніс останньому не менш як два удари руками в область голови, завдавши йому фізичного болю.

В подальшому ОСОБА_7 перейшов до будівлі охорони даного житлового комплексу, де викликав групу швидкого реагування та побоюючись за своє здоров`я в межах своїх посадових обов`язків застосував фізичну силу відносно ОСОБА_4 .

По прибуттю на місце групи швидкого реагування ТОВ «Майн Гард» та затримання ОСОБА_4 з метою припинення його протиправних дій, останній в процесі опору вихватив у одного із співробітників охоронної фірми предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень гумовий кийок, яким почав наносити тілесні ушкодженні працівнику охоронної фірми ТОВ «Майн Гард» ОСОБА_8 та на неодноразові законні вимоги сторонніх осіб припинити свої неправомірні дії ОСОБА_4 не реагував, та продовжуючи свої протиправні дії, утримуючи в руці предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень гумовий кийок продовжував грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, із застосування вказаного предмету, до моменту його затримання.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме,у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

07.04.2024 СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

07.04.2024 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

08.04.2024 в ході розслідування кримінального провадження № 0000699 від 07.04.2024, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом огляду відеозапису з місця події; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 .

Отримані на етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення тяжкого злочину.

Крім того, під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може переховуватись органів досудового розслідування та суду у подальшому; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, зокрема на тих, з якими підозрюваний знайомий особисто, оскільки проживає з ними на території житлового комплексу та перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлять незаконно вплинути на таких свідків та потерпілих з метою зміни їх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційного джерела доходу у останнього немає. Припинення його протиправної діяльності стало можливим лише за втручання правоохоронних органів.

З огляду на викладене сторона обвинувачення вважає, що на цій стадії кримінального провадження до ОСОБА_4 недоцільно застосовувати більш м`який запобіжний заходів, ніж тримання під вартою, враховуючи тяжкість та фактичні обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , негативний суспільний резонанс кримінального правопорушення, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що мають місце, оскільки жоден інший запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Із посиланням на наведене, враховуючи тяжкість правопорушення, підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врегульовану п.4 ч.1 ст.183 КПК України, наголошуючи на необхідності врахувати механізм вчинення кримінального правопорушення, обставини його вчинення сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, обґрунтовуючи обрання найсуворішого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та сукупність даних, що характеризують підозрюваного. Вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не можливо з урахуванням того, що злочин вчинено із застосуванням насильства.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала. Захисник пояснив, що його підзахисний раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання, є волонтером, має на утриманні маму, якій проведено оперативне втручання. Підозра є необґрунтованою, ґрунтується на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Тому, із врахуванням даних, що характеризують підозрюваного, оскільки підзахисний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є волонтером, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який відповідатиме його майновому стану.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час судового засідання проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, думку захисника підтримав. Пояснив, що із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення не погоджується, не мав наміру завдавати знаних ушкоджень потерпілому, його дії були спровоковані, він сам не розуміє як це сталось.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, із доданими копіями матеріалів кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд також враховує, що пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить як процесуальну, так і матеріально-правову вимоги. Процесуальна вимога покладає на "посадову особу" обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини "за" і "проти" рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає (рішення у справі "Шіссер проти Швейцарії" (Schiesser v. Switzerland) від 4 грудня 1979 року, серія A, N 34, cc. 13-14, п. 31).

Санкцією ч.4 ст.296 КК України відповідно визначено покарання виключно у виді позбавлення волі, а саме, на строк від трьох до семи років. Кваліфікуючими ознаками злочину (хуліганства), в даному випадку, тобто, тими суттєвими обставинами, що відбивають типовий, значно змінений порівняно з основним складом злочину ступінь суспільної небезпечності вчиненого й особи винного та вплив на законодавчу оцінку вчиненого й міру відповідальності, є вчинення злочину із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає за змістом ч.1 ст.184 КПК України. Копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів вручена підозрюваному та його захиснику 09.04.2024 о 10 годині 40 хвилин. Судове засідання розпочате о 15:00 годині 09.04.2024.

За даними витягу з ЄРДР, Запорізьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2024 за №0000699. Ініціатори клопотання відповідно до наявних копій постанов уповноважені на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

08.04.2024 під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що підтверджено копією відповідного повідомлення із відміткою про вручення ОСОБА_4 , зокрема, датою та підписом особи.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - ОСОБА_4 фактично затримано об 11 годині 42 хвилини 07.04.2024. Протокол складений в присутності понятих, із застосуванням відеозйомки, зауваження до його змісту не надавались. Від пояснень підозрюваний відмовився.

Під час розгляду клопотання встановлено, що з наданих письмових доказів, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.04.2024, протоколу огляду місця події, а саме території ЖК Ренесанс, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 , протоколів допиту свідків, протоколу огляду відеозаписів з камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, на яких зафіксовано механізм його вчинення, з урахуванням актуальної стадії досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

Так, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

ЄСПЛ також неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин. Даний захід може бути виправданий за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява N 40107/02, рішення від 10 лютого 2011 року), «Лебіта проти Італії» (рішення від 15.09.2001).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі розслідування, повідомлена підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування шляхом здійснення слідчих (розшукових) дій, що надає підстави для застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, враховуючи, що адреси свідків та потерпілих відомі стороні захисту з матеріалів кримінального провадження, підозрюваний фактично проживає поруч з місцем роботи потерпілого та свідків, з метою уникнення покарання може здійснювати вплив на них, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи відсутність працевлаштування та непідтвердженість джерела прибутків, можливо констатувати й наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно зі ст.12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, в судовому засідання сторона захисту не змогла надати відомості про дату видачі посвідчення волонтера, яке надане стороною захисту. Суд враховує також, що медичні дані з виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №748 свідчать про перебування ОСОБА_19 з 11.03.2024 по 20.03.2024 на лікуванні та проведення відносно неї хірургічного втручання у хірургічному відділенні ТОВ «Вітацентр». Як стверджує сторона захисту ОСОБА_19 є матір`ю підозрюваного та він здійснює за нею догляд після операції та вона перебуває на його утриманні. Разом з тим доказів родинних зв`язків між ОСОБА_19 та ОСОБА_4 (зокрема свідоцтва про народження ОСОБА_4 ) суду не надано. Крім того, з пояснень самого підозрюваного він проживає за адресою АДРЕСА_3 в ЖК Ренесанс, де винаймає житло, тоді як ОСОБА_19 проживає за адресою АДРЕСА_1 . Також, з урахуванням відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування ОСОБА_4 та отримання ним доходів, непереконливими є доводи сторони захисту про перебування ОСОБА_19 на утриманні підозрюваного.

Як пояснив підозрюваний в судовому засіданні, за адресою АДРЕСА_3 він мешкає з лютого 2024 року після сварки з дівчиною, з якою проживав за іншою адресою. Після сварки відносно нього було складено протокол у справі про домашнє насильство та 05.04.2024 судом застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу.

Також наявна характеристика ОСОБА_4 08.04.2024 за підписом голови квартального комітету №72, відповідно до якої він зарекомендував себе з позитивного боку. Разом з тим слідчий суддя враховує, що вказана характеристика видана головою квартального комітету за зареєстрованим місцем проживання підозрюваного АДРЕСА_1 , тоді як в ході судового розгляду встановлено, що якнайменш з лютого 2024 року ОСОБА_4 за вказаною адресою не мешкає.

Слідчим суддею встановлено, що постійного джерела доходів у підозрюваного не має, сталого заробітку він не отримує, що ОСОБА_4 визнавав під час розгляду справи.

Під час розгляду справи встановлено, що обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави, домашнього арешту неможливе, враховуючи встановлені судом характеристики особи та наявні ризики. Про осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків стороною захисту не повідомлено, що унеможливлює застосування запобіжного заходу й у вигляді особистої поруки.

За приписами п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, із врахуванням вимог п.4 ч.3 ст.219, п.1 ч.6 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене до 08.06.2024., що важливо для розгляду клопотання та визначення граничного строку дії запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту затримання особи (об 11:42 годині 07.04.2024).

Тому, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.06.2024 (із зазначенням часу затримання: 11 години 42 хвилин), оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування домашнього арешту за наведених умов не є доцільним.

Слідчим суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я підозрюваного перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання.

Крім того, за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Проте, за приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Так, злочин за версією обвинувачення, виходячи з пояснень потерпілого вчинений із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому, про що в матеріалах справи міститься довідка лікарського закладу, що об`єктивно свідчить на користь відсутності підстав для визначення застави.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 11 години 40 хвилин 05 червня 2024 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з 11 години 42 хвилин 07.04.2024 року.

Строк дії ухвали визначити до 05 червня 2024 року до 11 години 40 хвилин включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст складено та підписано 11.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1