ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 639/673/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1113/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 02 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 07 липня 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, з його переведенням в більш суворий вид покарання - позбавлення волі, за правилами, передбаченими ч.1 ст. 72 КК України, зі співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 07 2021 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Долю судових витрат вирішено відповідно до ст. 126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 06 01 2024 року приблизно о 04-00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився неподалік магазину «Продукти», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_9 ».

Саме в той час у ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, спрямований на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, поєднаного з особливою зухвалістю.

Реалізуючи малозначний привід, а саме відмову ОСОБА_10 , яка на той час знаходилась в середині магазину «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 в продажу алкогольного напою в комендантську годину, ОСОБА_7 , перебуваючи на сходах вищезазначеного продуктового магазину, тобто перебуваючи у громадському місці, діючи в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що на території міста Харкова введено комендантську годину з 23-00 години до 05-00 години наступного дня, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що він знаходиться в громадському місті, поблизу якого розташовані багатоповерхові житлові будинки та розуміючи, що він порушує нічний спокій громадян, які прокинулись від значного галасу, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, бажаючи протиставити себе суспільству та прагнучи самоутвердитись за рахунок нічого не підозрюючої ОСОБА_10 , почав кричати на її адресу нецензурною лексикою. Надалі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, в умовах воєнного стану, в комендантську годину, знаходячись на сходах магазину «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян які знаходилися поблизу, ігноруючи дотримання правил поведінки у суспільному житті, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, продовжив викрикувати в адресу ОСОБА_10 , принизливі образи, супроводжуючи їх ненормативною лексикою та знаходячись на сходах вищевказаного магазину, зі значною силою, почергово, діючи з особливою зухвалістю, наніс декілька ударів кулаком своєї руки, по скляній кватирці метало - пластикової двері, чим розбив склопакет.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, ігноруючи законні вимоги ОСОБА_10 та достовірно знаючи, що він знаходиться в громадському місті, поблизу якого розташовані багатоповерхові житлові будинки, та розуміючи, що він протягом тривалого часу порушує нічний спокій громадян, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи умисно, проявляючи особливу зухвалість, спрямовану на грубе порушення громадського порядку та спокій громадян, які в нічний час доби прокинулись від неправомірних дій ОСОБА_7 , який перебував поблизу магазину «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , продовжив кричати (викрикувати) в адресу ОСОБА_10 , нецензурною лексикою.

Тим самим, ОСОБА_7 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виразилось у пошкодженні метало - пластикових дверей магазину «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_9 » та спричиненні матеріальної шкоди ОСОБА_9 на суму 2500,00 грн., (дві тисячі п`ятсот грн.).

В подальшому, протиправні дії ОСОБА_7 , спрямовані на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, які тривали приблизно 15-20 хвилин, були припинені співробітниками «Охорони та безпеки» та працівниками поліції, виклик яких здійснила ОСОБА_10 .

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України - як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить про скасування вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 02 2024 року та про призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, вказує, що він заперечує вчинення інкримінованих йому дій, так як того, дня він нецензурною лексикою не зловживав та у нього на меті не було ніяких хуліганських мотивів, лише бажання купити цигарки. Вказує, що ніхто не робив йому зауваження щодо припинення будь-яких дій.

Вказує, що після приїзду працівників поліції, він вказав останнім, що йому не потрібні проблеми і що він згодний на співпрацю.

Зазначив, що ані слідчий, ані прокурор не роз`яснювали йому його права та наслідки розгляду справи щодо нього у спрощеному провадженні.

У зв`язку з викладеним вважає, що під час досудового розслідування та розгляду справи у спрощеному провадженні, були грубо порушені його права на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказаний вирок було оскаржено також захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 , доводи та вимоги якого є аналогічними доводам апеляційної скарги обвинуваченого.

Крім іншого наголосив на тому, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції належним чином не надано оцінки даним про особу обвинуваченого, а саме тому, що він перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_14 , має на утриманні неповнолітню дитину 2007 р.н., має неофіційне працевлаштування.

В свою ж чергу захисник також зазначив, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про здійснення судового розгляду у спрощеному порядку, належним чином не перевірив добровільності волевиявлення ОСОБА_7 при підписанні заяви про визнання винуватості та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, що свідчить про неналежне виконання судом першої інстанції положень ст.ст. 381, 382 КПК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційних скарг була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явилася. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавала.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення, ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

На переконання колегії суддів, апеляційні доводи як самого обвинуваченого так і його захисника, що містять твердження про незаконність та необґрунтованість вироку мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом їм надано обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, через відсутності добровільності волевиявлення обвинуваченого ОСОБА_7 при підписанні заяви про визнання винуватості колегія суддів вважає, що вони є позбавленими правових підстав, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Розгляд даної категорії справ у суді першої інстанції здійснюється в порядку ст.ст.381-382 КПК України. При цьому, суд має право призначити розгляд обвинувального акта у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне або суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений беззаперечно визнає свою вину, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В останньому випадку розгляд проводиться в порядку спрощеного провадження, яке має на меті прискорення кримінального провадження, усунення необґрунтованої тяганини при розгляді кримінальних справ і дозволяє забезпечити вирішення завдань кримінального провадження при процесуальній та ресурсній економії.

Підставою для розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду. У такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.302 КПК України саме на дізнавача та прокурора покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Пунктом 1 частини 3 статті 302 КПК України регламентовано, що до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинна бути додана письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Вказана норма передбачає обов`язкову участь захисника, як додаткову гарантію дотримання прав підозрюваної/обвинуваченої особи, а також підтвердження добровільності такої згоди та усвідомленості її наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

З аналізу наведених норм кримінального процесуального закону слідує, що суд отримавши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, зобов`язаний невідкладно вивчити його та додані до нього матеріали, і вправі прийняти рішення про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні лише у разі, якщо встановить що обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини, беззаперечно визнає свою вину і згоден з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні. В основу обвинувального вироку суд може поставити лише ті обставини, які встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження. В протилежному випадку, в разі встановлення, що обставини, встановлені органом досудового розслідування оспорюються будь-ким з учасників кримінального провадження, у тому числі обвинуваченим, суд не вправі приймати рішення про спрощене провадження і зобов`язаний, у відповідності до положень ч.3 ст.382 КПК призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.302 КПК до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні було додано письмову заяву ОСОБА_7 , від 09 02 2024 року, складену в присутності захисника ОСОБА_15 , щодо його беззаперечного визнання своєї винуватості.

У підписаній ОСОБА_7 в присутності захисника заяві від 09 02 2024 року він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначив про ознайомлення із обмеженням права на апеляційне оскарженн та беззаперечно визнав свою винуватість, підтвердженням чого є особистий підпис вказаної заяви, як самим ОСОБА_7 так і його захисником ОСОБА_15 .

На переконання колегії суддів, добровільність позиції та дійсне погодження ОСОБА_7 із встановленими досудовим розслідуванням обставинами у кримінальному провадженні, не викликає сумнівів.

При розгляді вказаного кримінального провадження, судом першої інстанції не порушено приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - права особи на справедливий суд, а також права на захист.

Що стосується твердження апелянтів щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, то колегія суддів констатує, що відповідно до положень ч.2 ст. 302 КПК України, апелянти позбавлені можливості оскарження вказаного вироку в частині встановлених у результаті досудового розслідування обставин.

Таким чином, на переконання колегії суддів, вимога апелянтів про скасування вироку відносно ОСОБА_7 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції не має правового підґрунтя у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що 28 03 2024 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23 08 2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд, який також застосовується замість покарання у виді арешту.

Так, санкція ч.1 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Таким чином, нова редакція ч.1 ст. 296 КК України є більш м`якою, ніж попередня, оскільки такий вид покарання як арешт замінений на пробаційний нагляд, тому дія нового закону поширюється на обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки у даному випадку має місце зворотна дія у часі.

Враховуючи викладене та керуючись принципом зворотної дії закону України про кримінальну відповідальність у часі, колегія суддів вбачає необхідність привести призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 296 КК України у відповідність до діючої редакції санкції ч.1 ст. 296 КК України, яка пом`якшує покарання.

З урахуванням обставин вчинення кримінального проступку, ставлення обвинуваченого до вчинених дій, особи обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.

За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_7 на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 02 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 296 КК України, - в частині призначення покарання за ч.1 ст. 296 КК України, - скасувати.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - задовольнити частково.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст. 296 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 07 2021 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн., який виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4