Справа №463/3028/24
Провадження №1-кс/463/2801/24
У Х В А Л А

04 квітня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , що погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001168 від 02 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0001168 від 02 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та оцінюючи особу підозрюваного та вчинений ним злочин, є достатні підстави стверджувати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 може:

переховуватись від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливе його притягнення до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, оскільки суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути визнане підозрюваним більш небезпечним ніж переховування та втеча, а також існування умов для життя підозрюваного в умовах розшуку. Крім цього, в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки підозрюваний не працює та не має законних джерел заробітку;

незаконно впливати на потерпілого та свідків, так як підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, свідки та ці особи викривають його злочинну діяльність, оскільки з ними проведені слідчі дії, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на них, з метою зміни наданих ними показань;

вчинити інше кримінальне правопорушення: підозрюваний не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб з інвалідністю не має, постійного місця роботи також не має тобто він не обтяжений міцними соціальними зв`язками за місце проживання.

Крім того спосіб вчинення злочину, що проявилось у відкритому викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, свідчить що підозрюваний є особою, яка не має жодних морально етичних цінностей та схильна на досягнення своїх злочинних цілей вчиняти кримінальні правопорушення, офіційно не працевлаштований, тобто не має офіційного джерела доходу, що також може спонукати до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення, а також обстановка, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення вказують на свідоме нехтування підозрюваним морально-етичними нормами суспільства.

Вважає, що єдиним дієвим заходом, який попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і сприятиме виконанню покладених на підозрюваного обов`язків вимогами КПК є обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний проти клопотання заперечив, як і зазначені в клопотанні обставини, підозру заперечує, оскільки телефон не крав. Визнав, що був затриманий працівниками поліції і поряд із цим місцем було вилучено мобільний телефон, але він до нього відношення не має. Втікав від працівників поліції, оскільки вже мав подібні випадки коли «на нього хотіли повісити» крадіжку телефону. Також просить врахувати, що він раніше не судимий, молодого віку, хворів на хронічні захворювання. Вважає, що достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник проти клопотання також заперечив. Вважає, що зазначені слідством обставини не відповідають реальним обставинам. Також, ризик не обґрунтовані та не доведені належним чином. Просить застосувати домашній арешт, або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001168 від 02.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме що він 02 квітня 2024 року близько 17.30 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 , усвідомлюючи дію режиму воєнного стану, веденого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-XI, суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, використовуючи обман як спосіб отримання доступу до майна, відкрито викрав у ОСОБА_8 мобільний телефон «Apple Iphone 14 Pro», вартістю 53 000 грн., чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 02.04.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 02.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.04.2024; протоколом огляду місця події від 02.04.2024; постановою про визнання предмета речовим доказом.

Оцінивши всі ці докази, слідчий суддя вважає, що у слідства є об`єктивні дані про можливу причетність підозрюваного до скоєння цього кримінального правопорушення, оскільки він був затриманий неподалік місця події і по опису потерпілого викликав у поліцейських обґрунтовану підозру можливої причетності до скоєного. При цьому коли поліцейські підійшли до нього і намагалися встановити його особу та перевірити причетність до скоєного, підозрюваний втікав та викинув на землю телефон, що підтверджено показаннями свідків та протоколом огляду місця події.

А тому слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний міг вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього обґрунтованою. Слід також зазначити, що на даному етапі слідства суд не перевіряє доведеність вини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється слідчими органами у вчиненні тяжкого злочину та до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний зможе переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, злочин, у вчиненні якого він підозрюється належить до тяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Слідчий суддя погоджується із доводами, що підозрюваний усвідомлюючи те, що у випадку доведеності винуватості у скоєному, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Окрім цього, слідчий суддя враховує, що підозрюваний офіційно не працює, джерел заробітку немає. Також сам факт того, що він після спілкування з поліцейськими перед затриманням втікав і намагався скритися вказує на те, що він не є законопослушним громадянином, здатний до ігнорування вимог закону і законних вимог, в тому числі не виключається ігнорування мети запобіжного заходу визначеної ч.1 ст.177 КК України.

Також, підставними є ризики того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний не працює, не має постійного та стабільного доходу.

Обґрунтованим є також ризик того, що перебування на волі підозрюваного не виключає можливість впливати на потерпілого та свідків, спонукаючи їх до зміни показів, а також схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показань, оскільки показання вказаних осіб є доказом лише після допиту у судовому засіданні.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки він підозрюється у скоєнні умисного тяжкого правопорушення, розуміючи наслідки цього, не виключається, що він вчинятиме дії щоб уникнути відповідальності.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу фактичного затримання о 18:05 год 02 квітня 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень)

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з м. Львів без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1