Справа № 186/698/23
Провадження № 1-кп/0186/80/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 13 січня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, який має на утриманні малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , непрацюючого, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисників адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 (приймає участь в режимі відеоконференції)

обвинувачених: ОСОБА_3 (приймає участь у відеоконференції), ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів з визначенням обвинуваченому застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 60560,00 грн.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строк дії ухвали закінчується 11 липня 2024 року. З огляду на те, що розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не закінчено, з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підставою для продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 , є наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, за місцем реєстрації не проживає та враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, у нього відсутній постійний заробіток, у зв`язку з чим останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів.

Також до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що під час застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилалась на те, що останній під загрозою відбуття покарання у вигляді позбавлення волі буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Однак, станом на теперішній час вищевказані ризики перестали бути актуальними.

Так, ризик втечі (переховування) має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»), При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).

Згідно характеристики з місця проживання ОСОБА_3 останній характеризується посередньо. До моменту затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю.

Відповідно до практики ЄСПЛ серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», Ілійко проти Болгарії»).

У справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої зі спливом певного часу саме тільки існування обгрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обгрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Захисник вважає, що в теперішній час відсутні ризики ухилення ОСОБА_3 від суду з посиланням на конкретні докази його реального існування.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, захисник зазначає, що вказані обставини не підтверджені будь-якими доказами, що є в матеріалах кримінального провадження. Відповідно до вимог ст. 89 КК України ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Враховуючи те, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть вплинути на доцільність саме тримання під вартою, захисник просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала у повному обсязі та прохала його задовольнити, проти клопотання захисника заперечувала, зазначила, що клопотання захисника є необґрунтованим, так як належна процесуальна поведінка ОСОБА_3 викликана не його правосвідомістю, а обраним відносно нього запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.______

Захисник та обвинувачений ОСОБА_3 проти клопотання прокурора заперечували, прохали задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали думку захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_3 , та прохали застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Також суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У зв`язку з викладеним, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Такі висновки ґрунтується на тому, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, враховуючи його вік та стан здоров`я, відсутність постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а також те, що на даний час розгляд кримінального провадження не закінчений, тому суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобіганню ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра, обвинувачення у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, враховує наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання та місце фактичного проживання, розлучений, має на утримані неповнолітню доньку, є учасником бойових дій, в силу ст.89 КК України не судимий, обґрунтування обвинувачення, а також те що останній більше року перебуває під вартою та судом при розгляді кримінального провадження судом допитані свідки та досліджені всі письмові докази надані стороною обвинувачення, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, може забезпечити запобігання ризиків, які суд вважає доведеними.

Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Таким чином суду не надані докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

На підставі досліджених доказів та встановлених обставин суд вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що забезпечить запобігання ризиків, які суд вважає доведеними.

За таких обставин суд вважає за необхідне клопотання захисника задовольнити, змінивши обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Житлом під арештом у якому ОСОБА_3 буде перебувати під домашнім арештом, визначити місце його фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_10 задовольнити, змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 (два) місяці, з моменту звільнення останнього з-під варти.

Заборонити ОСОБА_3 залишати місце постійного проживання по АДРЕСА_2 , цілодобово на час дії запобіжного заходу.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-прибувати до суду на кожну вимогу;

-повідомляти суд про зміну місця проживання;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Зобов`язати ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області:

- негайно поставити на облік обвинуваченого;

- повідомити суд про взяття на облік обвинуваченого;

- періодично навідувати житло, визначене в ухвалі суду, з метою контролю поведінки обвинуваченого.

Копію ухвали вручити прокурору та направити негайно до ДУВП №4 для вручення обвинуваченому та виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 10 липня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1