Справа № 201/1609/24
Провадження № 1-кп/201/606/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 04.01.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, на утриманні перебуває неповнолітня дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого середню освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації навідник зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , військове звання солдат, зареєстрований та фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 (ВКЗ)

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині ) від 03 березня 2023 року № 62 на посаду солдату навідника зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу, роти вогневої підтримки, ВОС 160281А, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, положень наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці. Незаконне носіння вогнепальної зброї є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Пунктом 12 вищезазначеної постанови визначено, що незаконним придбанням вогнепальної зброї слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку а в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Пунктом 16 вищезазначеної постанови визначено, що незаконний збут холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв полягає в умисній передачі їх іншій особі поза встановленим порядком шляхом продажу, обміну, дарування, сплати боргу тощо. Натомість, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину проти громадської безпеки за наступних обставин.

ОСОБА_3 у невстановленому місці та час (але не пізніше 04.01.2024), маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, шляхом придбання у невстановлений спосіб, незаконно придбав:

- бойовий припас, а саме промислово виготовлену реактивну протитанкову гранату РПГ-22 «Нетто», одноразового застосування кумулятивної дії, котра придатна для здійснення пострілу та вибуху, відповідно відноситься до категорії бойових припасів;

- тридцять один предмет є 5,45-мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осередям;

- двадцять вісім предметів є 5,45-мм проміжними патронами з трасуючою кулею зразка 1974 року,

Вищевказані патрони виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби та призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій;

- вибухові речовини, а саме два конструктивно оформленні заряди, споряджені корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1 промислового виготовлення, які придатні для здійснення вибуху та відносяться до категорії вибухових речовин;

- вибухові пристрої, а саме два запали УЗРГМ-УЗРГМ-2, промислового виготовлення, які придатні для здійснення вибуху та відносяться до категорії вибухових пристроїв,

тим самим вчинивши придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, у не встановленому місці та час (але не пізніше 04.01.2024), реалізуючи свій прямий умисел, направлений незаконне на носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являється вогнепальною зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями, а також розуміючи, що у нього не має передбаченого законом дозволу на носіння, придбання, вищевказаної вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, переніс вказану вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини, вибухові пристрої до транспортного засобу марки: «Toyota» модель: «Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , де почав зберігати вказані предмети до 04.01.2024, тим самим вчинивши носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Далі, 04.01.2024 у період часу з 10 год. 36 хв. до 12 год. 02 хв. працівниками поліції було проведено обшук транспортного засобу марки: «Toyota» модель: «Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , в середині якого перебував ОСОБА_3 , за адресою: м. Дніпро, вул. шостої Стрілецької дивізії, поблизу буд. 5, де в ході обшуку вказаного транспортного засобу в багажному відсіку, було виявлено та вилучено:

- бойовий припас, а саме промислово виготовлену реактивну протитанкову гранату РПГ-22 «Нетто», одноразового застосування кумулятивної дії, котра придатна для здійснення пострілу та вибуху, відповідно відноситься до категорії бойових припасів;

- тридцять один предмет є 5,45-мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осередям;

- двадцять вісім предметів є 5,45-мм проміжними патронами з трасуючою кулею зразка 1974 року,

- вибухові речовини, а саме два конструктивно оформленні заряди, споряджені корпусами ручних, осколкових, оборонних гранат Ф-1 промислового виготовлення, які придатні для здійснення вибуху та відносяться до категорії вибухових речовин;

- вибухові пристрої, а саме два запали УЗРГМ-УЗРГМ-2, промислового виготовлення, які придатні для здійснення вибуху та відносяться до категорії вибухових пристроїв,

котрі ОСОБА_3 придбав, переніс та зберігав у власному транспортному засобі марки: «Toyota» модель: «Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

2.Позиція обвинуваченого

ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

3. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують її особу.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

4.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які полягають у носінні, придбанні, зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вірно.

5.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.

У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого (тяжкі наслідки не настали), даних про особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні перебуває неповнолітня дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має середню освіту, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, свою вину визнав повністю, є учасником бойових дій, за місцем несення служби характеризується позитивно, міським головою ОСОБА_7 нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни», а також медаллю «Незламним героям російсько-української війни», який, незважаючи на тяжке поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, на теперішній час продовжує захищати Україну від російської агресії, критично ставиться до скоєного і бажає продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, про що також свідчить лист командира в/ч НОМЕР_1 , разом з обставинами, які пом`якшують покарання, та думку сторони обвинувачення, дає суду підстави при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді штрафу із розстрочкою його виплати.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

7.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченому застосований у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого не продовжувався. В судовому засіданні клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 (дактилоскопічні дослідження) №СЕ-19/104-24/615-Д від 05.01.2024 складають 1514 гривень 56 копійок.

Витрати на залучення експерта для проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/594-ВТХ від 04.01.2024 складають 1514 гривень 56 копійок.

Витрати на залучення експерта для проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/599-ВТХ від 23.01.2024 складають 3029 гривень 12 копійок.

Витрати на залучення експерта для проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/601-ВТХ від 23.01.2024 складають 3029 гривень 12 копійок.

Витрати на залучення експерта для проведення судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/842-ВТХ від 18.01.2024 складають 1514 гривень 56 копійок.

Витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/104-24/612-БЛ від 04.01.2024 складають 1514 гривень 56 копійок.

Витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/104-24/686-БЛ від 08.01.2024 складають 1514 гривень 56 копійок.

Загальні витрати на проведення експертних досліджень склали 13631,04 гривень, які підлягають стягненню з засудженого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_3 сплату штрафу в розмірі 68 000 грн на чотири місяці рівними частинами по 17 000 грн щомісяця, починаючи з місяця, в якому вирок набере законної сили.

Запобіжний захід не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (КБК 24060300) витрати за проведення судових експертиз в сумі 13 631,04 грн.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- оптичний диск з відеозаписом обшуку залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 13);

- змиви, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 348 (т. 1 а.п. 84) знищити, скасувавши арешт, накладений на вказані речі Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 09.01.2024 по справі № 932/67/24;

- два пакети з об`єктами дослідження (т. 1 а.п. 85) залишити в матеріалах кримінального провадження;

- автомат Калашнікова з маркуванням «92 7936726» та «044» разом з двома порожніми магазинами, набої у кількості 28 шт з маркуванням 3х82, набої у кількості 2 шт з маркуванням 270х88, набої у кількості 29 шт з маркуванням 17х78, загальна кількість 53 шт, передані до камери зберігання речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 978, № 973 (т. 1 а.п. 161, 123) передати для постановлення на облік на використання у службовій діяльності в/ч НОМЕР_3 , скасувавши арешт, накладений на вказані речі Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 09.01.2024 по справі № 932/67/24;

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1