Провадження № 1-кс/202/2825/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

24 квітня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про відвід судді ОСОБА_5 у зв`язку з поданням обвинуваченим ОСОБА_3 заяви про недовіру судді ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

18 квітня 2024 року у підготовчому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 була подана заява про недовіру судді ОСОБА_5 , посилаючись на те, 18.03.2023 року у підготовчому засіданні розглядалась угода про визнання винуватості, яка укладена між ним і прокурором. Судом було порушено його право на належну правову процедуру, судом не був додержаний порядок судового провадження на підставі угод, а також право на справедливий суд та прийняття неупередженого рішення. В ухвалі від 18.03.2024 року суд фактично висловився з приводу призначення йому покарання у цьому кримінальному провадженні, зазначивши, що узгоджене сторонами угоди покарання є поверхневим, формальним та занадто м`яким. Тому вважає, що суддя ОСОБА_5 є упередженим та заявляє про недовіру судді ОСОБА_5 .

Заява обвинуваченого про недовіру судді була передана судом для автоматизованого визначення судді для розгляду питання про відвід судді.

В судовому засіданні з розгляду питання про відвід судді обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 заперечували про розгляду заяви обвинуваченого та просили залишити її без розгляду, оскільки вважають, що така заява не заявою про відвід судді, а є заявою про недовіру судді.

Прокурор ОСОБА_6 та інші учасники в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про судовий розгляд, тому їх неявка не перешкоджає розгляду питання про відвід судді.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку наступного висновку:

Відповідно до частин 1-4 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством визначено порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді (слідчого суді).

В даному випадку обвинуваченим у підготовчому засіданні було заявлено про недовіру головуючому судді ОСОБА_5 , що є підставою для вирішення питання про його відвід від розгляду кримінального провадження.

Тому судом згідно з вимогами кримінального процесуального закону вирішення цього питання було передано на розгляд іншого судді цього ж суду, визначеного у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відтак твердження сторони захисту щодо необхідності залишення без розгляду заяви обвинуваченого про недовіру судді, яка, на їх думку, не є заявою про відвід, суд вважає безпідставними, оскільки у зв`язку з заявленою недовірою суду саме судом було ініційовано розгляд питання про відвід.

Суд звертає увагу, що за змістом параграфу 6 глави 3 КПК України, яким врегульовано питання відводів у кримінальному провадженні, не підтримання заявником відводу є підставою для відмови у відводі, а не залишення заяви без розгляду.

Заява про недовіру судді сама по собі є підставою для розгляду питання про відвід судді і законом залишення такої заяви без розгляду не передбачено.

При розгляді питання про відвід судді суд ураховує, що відповідно до статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Вимога законності складу суду в конкретному судовому провадженні спрямована на забезпечення права на справедливий суд,закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Підстави для відводу (самовідводу) судді у кримінальному провадженні визначені у статтях 75 та 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі Де Куббера (DeCubber) від 26 жовтня 1984 року зауважено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

В рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimatereason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

В даному випадку заява обвинуваченого про недовіру судді ОСОБА_5 мотивована тим, що суддею було відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості та в своїй ухвалі суддя фактично висловився з приводу призначення йому покарання.

Аналізуючи обставини, які наведені обвинуваченим, суд вважає, що будь-які об`єктивні обставини, які можуть викликати сумніви в упередженості судді ОСОБА_5 , відсутні.

Суд звертає увагу, що у частині 7 статті 474 КПК України наведені обставини, за наявності яких суд має відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Той факт, що судом було відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, зокрема, суд вважав, що прокурором під час її укладення не в повній мірі були враховані обставини, визначені уст. 470 КПК України, та узгоджене сторонами покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим ст. 65 КК України, само по собі не свідчить про упередженість суду, оскільки під час вирішення питання про затвердження угоди суд не розглядає кримінальне провадження по суті, а лише оцінює формальні дані, наведені в обвинувальному акті та укладеній угоді.

Отже, заявлена обвинуваченим недовіра судді ОСОБА_5 зводиться до незгоди з процесуальним рішення судді та його суб`єктивної оцінки.

Водночас наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді чинному законодавству не може бути згідно зі ст. ст. 75-76 КПК України підставою для відводу судді. Натомість цього, такі заперечення можуть бути викладені в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Окрім того, суд звертає, що в цьому ж кримінальному провадженні з тих самих підстав вже заявлявся відвід судді ОСОБА_5 захисником обвинуваченого ОСОБА_4 та ухвалою суду у складі судді ОСОБА_7 від 16 квітня 2024 року в задоволенні заяви захисника про відвід судді ОСОБА_5 було відмовлено.

За таких обставин суд вважає, що підстави для відводу судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001003 від 20.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, у відводі судді ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відводі судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001003 від 20.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8