Справа № 202/6999/24
Провадження № 1-кс/202/3824/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 20.01.2024 за № 0000283, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 20.01.2024 за №0000283, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 20.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що влітку 2023 року, більш точну дату та місце встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на організацію вчинення умисного вбивства двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки між ним та останніми склалися неприязні відносини через смерть ОСОБА_12 , яка була дочкою співмешканки ОСОБА_5 .

Так, 31.07.2023 ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, через всесвітню мережу Інтернет здійснив замовленняGPSтрекеру «КАРГО» з

ІМЕІ НОМЕР_1 зі стартовим пакетом НОМЕР_2 доставкою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на своє ім`я з метою використання вказаного GPSтрекеру для слідкування за потенційними жертвами, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом поміщення GPSтрекеру «КАРГО» на автомобіль потерпілих та за допомогою мобільного зв`язку відстежував їх місця знаходження та маршрут пересування. З цією метою придбав в ломбарді «Онікс» мобільний телефон марки Піксель 4 ІМЕІ НОМЕР_3 , який в подальшому налаштував через додаток «Рухавік» і почав стежити за потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У подальшому, зібравши достатню кількість інформації відносно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою досягнення свого злочинного умислу ОСОБА_5 у невстановлений органом досудового розслідування спосіб, час та місці придбав невстановлений вибуховий пристрій та підшукав невстановлену в ході досудового слідства особу, яка розуміється і вміє поводитись з вибуховими пристроями, для реалізації злочинного умислу направленого на вбивство ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці ОСОБА_5 передав невстановленій в ході досудового розслідування особі раніше придбаний невстановлений вибуховий пристрій та будучи обізнаним про місце мешкання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також про марку автомобіля та час, коли ним не користуються потерпілі, та не пізніше ніж 20.01.2024 надав вказівку про те, коли та куди саме прикріпити вищевказаний вибуховий пристрій.

Так, 20.01.2024 приблизно о 15:00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 сів на водійське місце, а ОСОБА_11 на переднє пасажирське місце в автомобіль марки «Форд Фієста» д.н.з. НОМЕР_4 білого кольору. В момент, коли вказаний транспортний засіб почав рух, вищевказаний вибуховий пристрій вибухнув. Внаслідок вибуху ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правої нижньої кінцівки, ушкодження лівої нижньої кінцівки-перелами на рівні гомілковостопного суглобу, перелам лівої верхньої кінцівки, акуботравми. ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою-переламу в ділянці гомілковостопного суглобу, ЗЧМТ, струсу головного мозку.

Таким чином ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства двох осіб, тобто умисного протиправного заподіяння смерті двох осіб, вчиненому способом небезпечним для життя багатьох осіб, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

31.05.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий указує на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначає, підозрюваний ОСОБА_5 , реально може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, у випадку доведення вини, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.Таким чином, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що вказані обставини, зокрема суворість покарання, яке може бути призначене у випадку доведеності вини ОСОБА_5 , характер повідомленої підозри, яка має значний суспільний інтерес, можуть спонукати останнього до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що дає обґрунтовану підставу вважати про наявність ризику того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підозрюваний ОСОБА_5 реально може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: оскільки під час досудового розслідуванні не відшукані всі речові докази у кримінальному провадженні, які необхідні для повного та всебічного проведення досудового розслідування, та можуть бути сховані в інших місцях, а тому підозрюваний ОСОБА_5 , може в подальшому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підозрюваний ОСОБА_13 , реально може незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.Підозрюваний ОСОБА_13 вчинив особливо тяжкий злочин із використанням вибухового пристрою. Повідомлення про підозру ОСОБА_13 , в тому числі, ґрунтується на показах свідків та очевидців у кримінальному провадженні, а оскільки підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі, з метою уникнення встановленої законом відповідальності, обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосування насильства з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчим зазначено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для забезпечення викладених вище ризиків. Застосування до підозрюваного запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави, з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, особи підозрюваного, існування зазначених ризиків, не є дійовим фактором, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки, оскільки останній безперешкодно зможе покинути місце проживання, і таким чином ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити або приховати річ, яка має значення для кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний не визнав обставини викладені в повідомленні про підозру, просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначав, що проходить військову службу в лавах Збройних Сил України за мобілізацією та не буде не ухилятися від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання, зазначали, що підозра є необґрунтованою, відсутні будь-які ризики, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, та просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначав, що підозра є необґрунтованою. Надав письмові заперечення в яких зазначав, що докази надані слідчим не підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Наголошував, що відсутні будь-які ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. З 23.05.2024 ОСОБА_5 проходить військову службу в лавах Збройних СилУкраїни за мобілізацією та не має ні права, ні можливості відлучатися з розташування військової частини НОМЕР_5 та ніяким чином не може вчинити жодної дії, на які посилається сторона обвинувачення як на ризики створювати перепони для розслідування вказаного кримінального провадження. Стороною обвинувачення не доведено про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, він знаходиться в фактично шлюбних відносинах, має на утриманні неповнолітню доньку, не ухилявся від виконання своїх процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні як свідка було допитано ОСОБА_14 , який позитивно характеризував свого батька, та повідомляв, що перед допитом у слідчого з ним розмовляли оперативні співробітники, однак під час безпосереднього допиту будь-якого впливу не здійснювалось. Із заявами про застосування до нього впливу він не звертався.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши у судовому засіданні доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисників, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У провадженні слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 20.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

31.05.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи недоведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 підтверджується: протоколом огляду місця події від 20.01.2024, під час якого було виявлено та вилучено речові докази;протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;протоколом тимчасового доступу до речей та документів, а саме до матеріалів кримінального провадження № 0000099 від 19.01.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричасність підозрюваного ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що надані у судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_14 , слідчий суддя приймає до уваги в частині обставин, які характеризують підозрюваного ОСОБА_5 .

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Щодо наявності ризиків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, виходячи з наступного.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, який інкримінується обвинуваченому.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що наведені обставини свідчать про можливість підозрюваного ОСОБА_5 реалізувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 , ймовірно може сховати, знищити або спотворити, як безпосередньо так і через інших осіб, важливі для кримінального провадження речі та документи, які на цій стадії кримінального провадження ще не були одержані та належним чином зафіксовані органом досудового слідства. Тому, існування цього ризику слідчий суддя визнає спроможним.

Ризик впливу на свідків, потерпілих також існує як на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань, та дослідження їх судом.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, потерпілих, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків та потерпілих, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Виходячи з положень п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Слідчим суддею також береться до уваги відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, проходить військову службу в Збройних Силах України, має на утриманні неповнолітню доньку,однак зазначені відомості, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до малоймовірних чи взагалі виключити їх існування.

Крім встановлених ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, наявність повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,та вважає, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім і не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, та не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені ризики, відсутні будь-які стримуючі фактори від неналежного виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а так само відсутній належний контроль за їх дотриманням.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.07.2024.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, слідчий суддя відповідно до п. 1 частини 4 статті 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 193-194, 196-198 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 20.01.2024 за № 0000283, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.07.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1