Справа № 463/40/13 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/210/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2023 року, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_7 ,

лікуючого лікаря-представника лікарні ОСОБА_9

встановила:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали, Голова ЛПК КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_10 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_11 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що на даний час та на час вчинення суспільно суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 продовжує страждати захворюванням. Діагноз: F20.00 Параноїдна шизофренія з безперервним перебігом, в емоційно-вольовим дефектом. Висновок комісії лікарів-психіатрів № 249 від 14.11.2023 відносно ОСОБА_7 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у даному медичному закладі ОСОБА_7 є нетривалим(менше року), а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_7 носить стабільний та тривалий характер і що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування вдома. По даній справі відсутні дані щодо місця проживання ОСОБА_7 та з ким у разі зміни йому примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку буде він проживати та хто з близьких осіб зможе впливати на його поведінку. Подана копія заяви ОСОБА_12 від 10.10.2023 року до уваги судом не взята, оскільки в такій не вказано місце проживання такої особи та не долучені підтверджуючі документи родинних зв`язків із особою, щодо якої вирішується питання.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити рішення відповідно до якого заяву голови ЛПК КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та лікуючого лікаря-психіатра задоволити та змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 22.11.2023 року гр. ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку: Внаслідок проведеного комплексного медикаментозного лікування, у сукупності із застосуванням соціально-реабілітаційних заходів, спостерігається покращення психічного стану пацієнта. Про скоєне говорить шкодуючи, розуміючи важкість вчинку. Висловлює реалістичні плани на майбутнє. Критика до свого стану та вчиненого правопорушення формальна. Можна допустити про досягнення стану ремісії у пацієнта на даний час. Отже, за своїм психічним станом, а також, беручи до уваги наявність соціальних зв`язків з тіткою та її сім`єю, може бути змінено застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку.

Наголошує, що тіткою ОСОБА_7 подано заяву відповідно до якої у разі задоволення заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» вона зобов`язується утримувати останнього та контролювати ним прийом лікувальних препаратів.

Заслухавши доповідь головуючого, думку особи, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , лікуючого лікаря ОСОБА_9 ,які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно Закону, метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України, запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2015, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

У разі застосування судом до особи примусових заходів медичного характеру із госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України та при розгляді заяви на предмет продовження таких, відповідно до вимог ст. 95 КК України, суд може прийняти одне з трьох рішень, а саме продовжити, змінити або припинити особі примусові заходів медичного характеру.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Із 17.01.2023 року у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , які застосовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2022 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру з відділення посиленого нагляду на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання та продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 року.

Так, із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №256 від 22.11.2023 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що внаслідок проведеного комплексного медикаментозного лікування, у сукупності із застосуванням соціально-реабілітаційних заходів, спостерігається покращення психічного стану пацієнта. Про скоєне говорить шкодуючи, розуміючи важкість вчинку. Висловлює реалістичні плани на майбутнє. Критика до свого стану та вчиненого правопорушення формальна. Можна допустити про досягнення стану ремісії у пацієнта на даний час. Отже, за своїм психічним станом, а також, беручи до уваги наявність соціальних зв`язків з тіткою та її сім`єю,може бути змінено застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку.

На думку колегії суддів даний висновок комісії лікарів психіатрів є належним чином обґрунтований, складений у відповідності до вимог Закону та не викликає сумнівів у його правильності, такий, що підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, допитана в якості свідка ОСОБА_12 , пояснила, що вона є тіткою ОСОБА_7 , рідною сестрою його мами, готова взяти ОСОБА_7 , який є її племінником додому і опікуватися ним, оскільки вона є пенсіонером, має час, постійно відвідувала ОСОБА_7 в медичному закладі, проживає в одному будинку з ним, їх квартири знаходяться на одному поверсі, він проживає у АДРЕСА_1 , а вона у кв. 153.

Лікуючий лікар-представник лікарні ОСОБА_9 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що ОСОБА_7 для оточуючих не є небезпечним, може самостійно приймати ліки, за час перебування на лікуванні загострень в останнього не було.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2015, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

У разі застосування судом до особи примусових заходів медичного характеру із госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України та при розгляді заяви на предмет продовження таких, відповідно до вимог ст. 95 КК України, суд може прийняти одне з трьох рішень, а саме продовжити, змінити або припинити особі примусові заходів медичного характеру.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, у даному випадку неправомірно відкинув висновок комісії лікарів-психіатрів №256 від 22.11.2023 року про можливість зміни ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру із госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання ОСОБА_7 амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Окрім того, слід враховувати заяву ОСОБА_12 (тітки ОСОБА_7 ) від 10.11.2023 року, у якій остання зобов`язується забрати племінника під свій нагляд та слідкувати за його амбулаторним лікуванням.

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_7 , позитивні тенденції у ході лікування останнього, що викладені у висновку комісії лікарів-психіатрів №256 від 22.11.2023 року, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 необхідно змінити примусові заходи медичного характеру на надання на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відтак, апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах особи, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Заяву КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» задоволити.

Змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4