ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1181/24 Справа № 202/66/2013-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

заявниці ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заявниці ОСОБА_9 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 ,яка входить до складу визначеної колегії суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановила:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають матеріали судового провадження за апеляційними скаргами заявниці ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , поданими на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України.

До початку апеляційного розгляду на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява заявниці ОСОБА_9 (ВХ № 11ЕС15071 від 10 квітня 2024 року) про відвід судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 ,яка входить до складу визначеної колегії суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

У заяві про відвід заявниця вказує на те, що суддею доповідачем ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.401 КПК України, за результатами розгляду клопотань ОСОБА_9 про проведення судового засідання за її участі у режимі відеоконференції, не було винесено ухвалу про задоволення або відмову у задоволенні даних клопотань.

Такі дії судді-доповідача, на переконання ОСОБА_9 , суперечать положенням ст.2 КПК України, оскільки не розгляд її клопотань не сприяє повному та неупередженому судовому розгляду.

Порушення норм законодавства та законних прав та інтересів ОСОБА_9 є обставинами, які викликають у останньої обґрунтований сумнів у неупередженості судді.

Крім того, ОСОБА_9 посилається на те, що ну суддю у даному провадженні був здійснений певний вплив, який свідчить про втручання у здійснення правосуддя та наслідком якого може стати винесення незаконного рішення, що також викликає сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_2 з боку заявниці ОСОБА_9 ..

Заслухавши думку заявниці ОСОБА_9 та її захисника, які підтримали заяву про відвід судді колегії суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 та прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання заявниці, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні відводу необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтями 75, 76 КПК, визначений перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні та випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Нормами статті 75 КПК України передбачено обставини, що виключають участь судді в розгляді справи.

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій)

Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді (суддів), які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його (їх) безсторонність.

Так, за висновком Європейського суду з прав людини у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Щодо об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, № 16695/04, від 15.07.2010).

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

Водночас, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, доводи ОСОБА_9 зводяться до її незгоди з процесуальними діями судді, які полягають у не постановленні ухвали про задоволення або відмову у задоволенні поданих останньою клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Дійсно, 11.03.2024 року, 19.03.2024 року та 08.04.2024 року заявницею ОСОБА_9 за допомогою підсистеми «Електронний суд» на адресу Дніпровського апеляційного суду було подано клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. У поданих заявах остання зазначає, що у зв`язку із перебуванням її за межами України не має можливості прибути особисто до суду, у зв`язку з чим просить провести судове засідання у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення.

Доводи ОСОБА_9 , викладені у поданій нею заяві про відвід судді ОСОБА_2 є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, ґрунтуються на припущеннях, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді та могли би бути підставою для відводу у розумінні статей 54 і 55 КПК України 1960 року.

Таким чином, сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями судді не свідчить про її упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу останньої відповідно до наведених норм Кримінального процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання, без наявності певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 ,яка входить до складу визначеної колегії суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від розгляду справи № 202/66/2013-к.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75-76, 80-82 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Заявлений заявницею ОСОБА_9 відвід судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 ,яка входить до складу визначеної колегії суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4