Справа №212/4956/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , розглянувши в місті Кривому Розі в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 20 квітня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянка України, здобула середню-спеціальну освіту, не працює, незаміжня, інвалідності немає, на утриманні дітей немає, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 17.04.2024 року, приблизно о 19:30 годині, перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , де зустріла раніше знайому потерпілу ОСОБА_3 , з якою почала спілкуватися.

Під час спілкування ОСОБА_2 помітила у потерпілої ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3», синього кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_1 , ІМЕI 2: НОМЕР_2 (далі телефон) та у ОСОБА_2 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаним майном шляхом зловживання довірою.

Так, 17.04.2024 року, приблизно о 19:40 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру в подальшому повертати майно, попросила у потерпілої ОСОБА_3 під вигаданим приводом передати їй телефон для здійснення дзвінку, на що потерпіла ОСОБА_3 , виходячи з довіри, а також помилкової переконаності у правдивості та добросовісності її дій, погодилася на прохання ОСОБА_2 та добровільно передала належний їй телефон, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1460 від 22.04.2024 року, становить 866,33 гривень.

Після чого, ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, отримавши від потерпілої ОСОБА_3 вказаний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_2 шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_3 , заволоділа майном останньої вартістю 866,33 гривень, чим спричинила потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_2 , яка складена за участю захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачена зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вона беззаперечно визнає; згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Також, до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_3 , у якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачена ОСОБА_2 , інтереси якої представляє захисник ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_2 та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої відсутні.

Також при призначенні обвинуваченій ОСОБА_2 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення до вчиненого, яке полягає у щирому каятті; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона не судима, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра наразі не перебуває, інвалідності не має.

Враховуючи особу обвинуваченої, характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy A3», синього кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_1 , ІМЕI 2: НОМЕР_2 - переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_3 , залишити власниці, дозволивши використовувати на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1