Справа № 461/743/24
Провадження № 1-кс/461/2907/24
УХВАЛА

іменем України

14.05.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту з грошових коштів в сумі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предметів зовні схожих на вироби із золота, а саме: один браслет; три ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому, які було вилучено 15.02.2024 року старшим слідчим ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 12.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний кооператив «Електрон-73», гараж 105.

Клопотання мотивує тим, що накладення такого арешту є безпідставним та власник грошових коштів та ювелірних виробі ОСОБА_3 зазнає необгрунтованого втручання у право володіти, розпоряджатися вказаними арештованими та вилученими грошовими коштами та виробами. Стверджує, що жодних правових підстав для арешту вказаних грошових коштів не існує, арешт накладено безпідставно, вказані грошові кошти та ювелірні вироби належать ОСОБА_3 на праві власності, не можуть бути речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні та повинні бути негайно повернуті власнику, та з інших підстав наведених у клопотанні.

Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт, накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2024 р. (справа № 461/743/24, провадження № 1-кп/461/1053/24) у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 12.09.2023 р., на грошові кошти в сумі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; три ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заявив клопотання про його допит в якості свідка в порядку ст. 225 КПК України, яке було задоволено. При цьому заявник ОСОБА_3 будучи допитаним як свідок пояснив, що вказані арештовані та вилучені під час общуку грошові кошти та ювелірні вироби з золота та срібла належать йому на праві приватної власності та просив їх йому повернути. При цьому, він пояснив, що 15.02.2024 року в гаражному кооперативі «Електрон-73», у гаражі № НОМЕР_1 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було вилучено грошові кошти в сумі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; три ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому. При цьому, він під час проведення вказаного обшуку не був присутній, а присутній був його син ОСОБА_6 , якому в подальшому було оголошено про підозру за ч. 1, 2 ст. 307 КК України в межах кримінального провадження №0001025 від 12.09.2023 року. Також заявник пояснив, що вказаний гараж належить йому на праві приватної власності з 27.04.2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою №376897185 від 02.05.2024 року. ОСОБА_3 пояснив, що незадовго до проведення обшуку а саме 01.02.2024 р. він продав свій автомобіль «БМВ Х5» за 278 000 грн., які зберігав в закритому сейфі (тумбі) в вказаному гаражі. Оскільки автомобіль він продав, то його син ОСОБА_7 попросив його надати йому право використовувати вказаний гараж для зберігання транспортного засобу марки «Porsche Cayenne», р.н.з. НОМЕР_2 , яким він користувався. Він як батько не заперечив надав сину ОСОБА_7 ключі від вказаного гаражу та дозволив там тимчасово зберігати вказаний автомобіль. Однак ключі від сейфа (тумби) де зберігалися його заощадження накопичені за весь період життя він синові не давав, доступу до них ОСОБА_7 не мав та навіть не знав що там зберігаються татові гроші та інші документи та ювелірні вироби. Також разом з грошима заявник зберігав у гаражі документи на квартиру за адресою АДРЕСА_2 та на цей гараж.

Після введення в Україні воєнного стану та початку повномаштабного вторгнення, в цілях безпеки, заявник з дружиною сформували тривожний чемоданчик, з документами, грошовими коштами золотими та срібними виробами та прийняли рішення його сховати в гаражі. Протягом тривалого часу під час оголошення повітряної тривоги заявник з дружиною знаходились саме в гаражі, оскільки даний гараж досить добре захищений. Більше того, зберігання грошових коштів та ювелірних виробів в квартирі, в якій вони проживають було небезпечним і зв`язку із частими квартирними крадіжками, а в гаражному кооперативі є охорона які чергує цілодобово.

Зявник пояснив, що протягом 2008-2018 років, він був зареєстрований як фізична особа- підприємець, що підтверджується інформаційною довідкою, основним видом діяльності було проведення будівельних робіт, що було прибутковим бізнесом та за цей період, йому вдалось накопичити досить значну суму коштів. Також повідомив, що він з дружиною займаються продажем вживаних запчастин до автомобілів, які надсилають поштою «Нова Пошта». Відповідно до Реєстру переказів, в період з 2021 року по 19.02.2024 року ним було здійснено 897 відправок «Новою поштою» на загальну суму 1 328 000 гривень. Його дружина ОСОБА_8 в період з 2022 року по 16.02.2024 року здійснила 62 відправки «Новою поштою» на загальну суму 430850 гривень.

Також, заявник повідомив, що він є парафіянином та заступником релігійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Керівництвом було прийнято рішення, не зберігати гроші релігійної громади в церкві, оскільки відсутнє безпечне місце зберігання, і тому йому, керівникові релігійної громад та ще декільком парафіянам, було довірено зберігання грошових коштів громади, що підтверджується заявою керівника релігійної організації ОСОБА_9 від 30.01.2024 р. На момент вилучення майна, в нього на зберіганні в гаражі перебувало 40000 гривень релігійної громади.

Тобто заявником ОСОБА_3 , допитаним в якості свідка у судовому засіданні, було повідомлено слідчого суддю, що вказані грошові кошти та вироби із золота та срібла є власністю подружжя (заявника та його дружини), їх спільний сімейний бюджет, який вони зберігали в цілях безпеки не у квартирі, а в гаражі. Крім цього, частина грошових коштів в розмірі 40000 гривень належать релігійній організації « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які знаходились у нього на зберіганні. На уточнююче запитання ОСОБА_3 пояснив, що серед арештованих виробів з золота є один ланцюжок який належить саме його сину ОСОБА_6 , а всі решта виробів належать заявнику та його дружині.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_10 клопотання підтримав, просив його задоволити з підстав викладених у клопотанні.

Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду вказаного клопотання, однак подав клопотання від 14.05.2024 р., в якому просив проводити його розгляд без його участі, та при його вирішенні покладався на розсуд суду.

Заслухавши покази в якості свідка заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_10 , вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12.09.2023 до ЄРДР за № 0001025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 15.02.2024 року на підставі ухвали слідчого судці Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2024 р. було проведено обшукза адресою: АДРЕСА_1 , гаражний кооператив «Електрон-73», гараж НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності заявнику ОСОБА_3 ,що підтверджується інформаційною довідкою №376897185 від 02.05.2024 року.

Згідно протоколу обшуку від 15.02.2024 р. було вилучено в тому числі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; три ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому; предмети зовні схожі на вироби із срібла, а саме: один ланцюжок (цепочка); один хрестик; чотири сережки; один перстень; дві запонки;

Постановою слідчого від 16.02.2024 року вищевказані речі та грошові кошти визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2024 року, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівської області ОСОБА_12 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 12.09.2023 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, . було задоволено, та накладено арешт на 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; три ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому; Предмети зовні схожі на вироби із срібла, а саме: один ланцюжок (цепочка); один хрестик; чотири сережки; один перстень; дві запонки.

16.02.2024 р. ОСОБА_6 (сину заявника) було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України та в подальшому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

На даний час триває досудове розслідування, жодної підозри заявнику ОСОБА_3 не оголошено.

Відповідно до положень ч.1, 4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, що арешт на вказані грошові кошти було накладено з метою застосування можливої конфіскації майна. Оскільки, ОСОБА_13 в разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.307 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Однак у клопотанні про накладення арешту на вилучені грошові кошти та ювелірні вироби слідчим жодним чином не обґрунтовувалося яке відношення до кримінального провадження мають вилучені кошти.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту судом не було встановлено, яким чином вилучені особисті грошові кошти, можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судці не вказано, які конкретні відомості та сліди містять грошові кошти, а також яким чином могли бути використані як знаряддя злочину. А відтак, не наведено жодного доказу, що вилучені грошові кошти мають ознаки речових доказів.

Заявником ОСОБА_3 доведено, що вказані грошові кошти та ювелірні вироби належать йому на праві власності (спільна сумісна власність членів подружжя) та частина коштів в розмірі 40 000 грн. належить релігійній організації «Релігійна громада Львівської єпархії Української православної церкви парафії Святого духа у Залізничному районі м. Львова», які знаходились у нього на зберіганні. Однак, як встановлено під час допиту заявника ОСОБА_3 в якості свідка у судовому засіданні, один з арештованих золотих ланцюжків належить його синові ОСОБА_6 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 12.09.2023 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, а тому в цій частині клопотання заявника про скасування арешту є необгрунтованим, оскільки накладення такого арешту на це майно забезпечує застосування можливої конфіскації майна підозрюваного, а тому в цій частині клопотання слід відмовити.

Також слідчим суддею враховано те, що заявник ОСОБА_3 у зазначеному кримінальному провадженні немає жодного процесуального статусу, що виключає накладення арешту на його майно з метою можливої конфіскації такого.

Так, у судовому засіданні встановлено, та заявником підтверджено належними доказами те, що грошові кошти в сумі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; два ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому, срібла, є власністю подружжя (заявника та його дружини), їх спільний сімейний бюджет.При цьому, частина грошових коштів в розмірі 40000 гривень належать релігійній організації «Релігійна громада Львівської єпархії Української православної церкви парафії Святого духа у Залізничному районі м. Львова», які знаходились у нього на зберіганні, що підтверджується заявою керівника релігійної організації ОСОБА_9 від 30.01.2024 р.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували про прямий, або опосередкований зв`язок заявника з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Отже, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 року у справі «Кгазка v. Switzerland» («Краска проти Швейцарії») визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельні розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства), Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (рішення 24.01.1994 р.), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінальною розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п,35).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської .Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до переконання, що арешт коштів та ювелірних виробів, які належать заявнику та його дружині, є безпідставним, оскільки такі були помилково вилучені, не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та повинні бути повернуті заявнику.

Тому, приходжу ло переконання, що є всі підстави для часткового скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2024 р. (справа № 461/743/24, провадження № 1-кп/461/1053/24) у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 12.09.2023 р., на грошові кошти в сумі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; два ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому, які були вилучені у ОСОБА_3 під час проведення общуку обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний кооператив «Електрон-73», гараж 105.

Керуючись ст. ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання завника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, - задоволити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2024 р. (справа № 461/743/24, провадження № 1-кп/461/1053/24) у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 12.09.2023 р., на грошові кошти в сумі 362 000 (триста шістдесят дві тисячі) гривень; 210 (двісті десять) злотих; 800 (вісімсот) євро; 42 828 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять вісім) доларів США; предмети зовні схожі на вироби із золота, а саме: один браслет; два ланцюжки (цепочки); один хрестик; шість колець (перстнів); дві запонки; дві сережки; три частини лому.

В задоволенні решти вимог клопотаня відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1