Справа № 642/717/24
Провадження № 1-кп/642/274/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001364, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з професійно- технічною освітою, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я малолітньої особи, пов`язане з домашнім насильством, на території Холодногірського району м. Харкова за наступних обставин:

Відповідно до вимог Конституції України, Сімейного Кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, які зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а також створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до життя та праці.

Всупереч зазначеному, ОСОБА_4 , будучи зобов`язаною піклуватися про свою доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, будучи достеменно обізнаною про введення військового стану, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (який діє на сьогоднішній день), про небезпечну обстановку для малолітньої дитини у зачиненій квартирі, зокрема, через вільний доступ до газової плити та вікон, про можливі обстріли з боку збройних підрозділів рф території міста та неспроможність вжити заходів до самозбереження у разі обстрілу міста, завідомо розуміючи, що її донька, враховуючи її вік та наявні вроджені захворювання серця та жовчного міхура, що потребують постійного догляду з боку дорослих, не спроможна вжити заходів до самозбереження, у тому числі шляхом задоволення потреб у поживних речовинах і енергії, воді, через малолітство, завідомо поставила її в небезпечний для життя стан та залишила без допомоги в небезпечному для життя стані.

Так, приблизно у період з 08 год. 00 хв. 30.08.2023 до 13 год. 40 хв. 02.09.2023 ОСОБА_6 залишила доньку без догляду дорослих у зачиненій квартирі АДРЕСА_2 , в небезпечній обстановці для малолітньої дитини в квартирі, за наявності вільного доступу до газової плити та вікон, в антисанітарних та небезпечних для дитини умовах, без продуктів харчування, тим самим не забезпечила нормальне існування доньки, хоча повинна була та мала змогу надати їй допомогу.

Протиправні дії ОСОБА_4 , пов`язані із залишенням малолітньої доньки ОСОБА_5 у небезпеці, припинені працівниками поліції приблизно о 13 годині 40 хвилин 02.09.2023 шляхом примусового відчинення вхідних дверей до квартири за вищевказаною адресою та поміщення дитини до закладу охорони здоров`я.

Враховуючи, що ступінь родинних відносин, спорідненості між малолітньою потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також характер насильства відповідають критеріям, визначених у ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялася у скоєному злочині, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння та пояснила, що дійсно у період з 08 год. 00 хв. 30.08.2023 до другої половини дня 02.09.2023 вона залишила доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без догляду дорослих у квартирі АДРЕСА_2 , яку вона винаймала в той час і в якій проживала разом з дитиною. Весь цей час вона перебувала на тимчасовій роботі, а потім у свого хлопця, а дитина перебувала одна у квартирі, двері якої вона зачинила на ключ. Дитина не мала доступу до їжі. 02.09.2023 працівники поліції, шляхом примусового відчинення вхідних дверей до квартири за вищевказаною адресою, потрапили до квартири та помістили дитину до закладу охорони здоров`я. Дізнавшись про це з телебачення в той же день вона приїхала додому.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів, що характеризують її особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинила завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан (залишення в небезпеці), а тому її дії кваліфікує за ч.1 ст. 135 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка є заміжня, у січні 2024 року закінчила навчання у Регіональному центрі професійної освіти ресторанного будівельного та автотранспортного сервісу Харківської області, за місцем навчання характеризувалася посередньо, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, без визначеного місця реєстрації. Згідно висновку судово психіатричного експерта № 48 від 25.01.2024 ОСОБА_4 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, перебувала поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.12.2023 за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, позов було задоволено, малолітню ОСОБА_5 відібрано від матері ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав, із стягненням аліментів на утримання дитини (рішення набрало законної сили).

Згідно наданої суду органом пробації досудової доповіді виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої суд не вбачає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинна нести покарання у виді позбавлення волі, але в силу вимог ст. 75 КК України вважає можливим звільнити її від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом визначеного судом випробувального строку не скоїть нового правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зобов`язавши засуджену періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання, роботи, або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, оскільки, на думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення, що можливо без ізоляції останньої від суспільства.

Враховуючи, що ступінь родинних відносин, спорідненості між малолітньою потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також характер насильства відповідають критеріям, визначених у ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дане кримінальне правопорушення за ч.1 ст.135 КК України відноситься до кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством (фізичним).

Зважаючи на вказане, необхідно застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, зокрема передбачені п. 5 ч. 1 та ч.3 ст. 91-1 КК України та направити її для проходження програми для кривдників до Харківської міської ради на строк 3 місяці.

Речових доказів по справі не має .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року 4 (місяців) позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п.5 ч.1 та ч.3 ст.91-1 КК України ОСОБА_4 направити для проходження програми для кривдників до Харківської міської ради на строк 3 місяці.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання зі спливом терміну дії ухвали слідчого судді від 12.01.2024 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1