Справа № 278/519/24
В И Р О К

Іменем України

06 березня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомир, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, незаміжньої, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

31 січня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000742.

З угоди вбачається, близько 18 год 30 хв 30 жовтня 2023 року ОСОБА_4 перебувала поблизу будинку № 34 по вул. Авіаційній, смт Озерне Житомирського району та області, де ОСОБА_6 добровільно надала їй свою банківську картку АТ «Райффайзен Банк» з метою придбання ОСОБА_4 продуктів харчування. Придбавши в магазині «Полісся Продукт» по вул. Авіаційній, № 50-А в смт Озерне Житомирського району та області продукти харчування, о 18 год 50 хв умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, привласнила банківську карту АТ «Райффайзен Банк», держателем якої є ОСОБА_6 , і яка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з метою подальшого заволодіння усіма грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

В той же день близько 19 год. 10 хв. ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів за допомогою вказаної банківської карки здійснила операцію шляхом безготівкового розрахунку за товари в магазині «Полісся Продукт» по вул. Авіаційній, 50-А в смт Озерне Житомирського району на суму 613 грн 40 коп. Після чого близько 23 год. цього ж дня ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Авіаційній, 56 в смт Озерне Житомирського району, продовжуючи свої дії, використовуючи вказану банківську картку ОСОБА_6 за допомогою банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований за вищевказаною адресою, зняла з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4000 гривень.

Продовжуючи свої дії, близько 11 год. 01 хв. 31 жовтня 2023 року ОСОБА_4 розрахувалась за допомогою вказаної банківської картки ОСОБА_6 за товари в магазині «Полісся Продукт» по вул. Авіаційній, 50-А в смт Озерне Житомирського району на суму 528 грн. 10 коп.

В подальшому, близько 11 год 23 цього ж дня ОСОБА_4 за допомогою вказаної банківської карки ОСОБА_6 розрахувалась за товари в аптеці ТОВ «Первоцвіт-фарм», що по вул. Авіаційна, 42 в смт Озерне Житомирського району та області на суму 71 грн. 93 коп., а також отримала від продавця аптеки готівкові кошти в сумі 2000 грн., які було знято через термінал з банківського рахунку, спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 7213 грн. 43 коп.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК як привласнення офіційного документа (банківської картки), вчинене з корисливих мотивів, та за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК у виді одного року обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони визначили остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням обвинуваченої на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК, оскільки вона привласнила офіційний документ (банківську карту), та за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки вона таємно викрала чуже майно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357, є кримінальним проступкам, а передбачене ч. 4 ст. 185 КК тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілою надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення її від відбування покарання з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, яка не судима, щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Сторони угоди просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачена вказала, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю. Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди судом.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 суд залишає без розгляду, оскільки розгляд цього питання виходить за межі повноважень суду при розгляді питання про можливість затвердження угоди.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченої.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.

Підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000742 угоду про визнання винуватості від 31 січня 2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК, та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК у виді обмеження волі на строк один рік;

за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 7213 грн. 40 коп. майнової шкоди залишити без розгляду.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення копії вироку. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Захисник та потерпіла мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1