У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1404/24

Провадження № 1-кс/348/276/24

14 червня 2024 року слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000126 про арешт тимчасово вилученого майна

встановила:

13.06.2024 в суд надійшло клопотання дізнавача ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна. В обґрунтування клопотання наведено таке. 11.06.2024 в АДРЕСА_1 під час перевірки ОСОБА_4 виявлено, що він зберігав пакунок від "Нова пошта" всередині якого знаходився зіп пакет із сухою речовиною рослинного походження зовні схожою на наркотичну речовину. В ході огляду місця події ОСОБА_4 добровільно видав зіп-пакет із сухою речовиною рослинного походження. Також під час огляду місця події, ОСОБА_4 видав добровільно мобільний телефон Google Pixel 7 pro IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ; із сім-карткою з номером НОМЕР_3 , який в подальшому вилучено та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 12.06.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Тому, слідчий просить накластиарешт на тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон з метою збереження його як речового доказу.

Дізнавач у судове засідання не з`явилась, подала письмоме клопотання про здійснення судового розгляду за її відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 170 Кримінального процесуального Кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У ході розгяду клопотання встановлено, 12.06.2024 в ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Основною підставою такого внесення стало виявлення зіп-пакету з сухою речовиною рослинного походження, яка зовні схожа на наркотичну речовину.

В клопотанні не зазначено, які саме сліди вчинення злочину зберіг на собі мобільний телефон ОСОБА_4 , які саме ознаки ідентифікують це майно, як засіб вчинення кримінального правопорушення, до матеріалів клопотання не долучено копію постанови про визнання мобільного телефона речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи відсутність розумних підозр та сукупності підстав вважати, що вказане у клопотанні майно є доказом правопорушення, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170 -173 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

у задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільний телефон Google Pixel 7 pro IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ; із сім-карткою з номером НОМЕР_3 - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1