Справа № 629/7384/21
Номер провадження 1-в/629/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , фахівця Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова Харківської області подання заступника начальника Лозівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера за інвалідності 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.12.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 17 000 гривень,-

про вирішення питання про давність виконання судового рішення , -

ВСТАНОВИВ :

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання з Лозівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_6 про вирішення питання про давність виконання судового рішення. Обґрунтовуючи подання представник вказує, що вирок стосовно засудженого ОСОБА_6 надійшов до ДУ Центр пробації 01.02.2022 року та в той же день була заведена справа №07/2022 року. 16.02.2022 року ОСОБА_6 був поставлений на облік відділу, йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання у вигляді штрафу. 30.03.2022 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області виплату штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, призначену вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області було розстрочено. 29.06.2022 року, 21.07.2022 року, 01.12.2022 року на адресу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська були направлені подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, але з різних причин дане подання розглянуто по суті не було. 19.10.2023 року було направлено подання до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді штрафу. За результатами проведення досудового розслідування кримінальне провадження було закрите. Станом на 29.01.2024 року відділ документа про сплату штрафу від засудженого ОСОБА_6 не отримав. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2021 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу, даний вирок набрав законної сили 28.01.2022 року, строк давності виконання обвинувального вироку закінчився. Враховуючи вищевикладене, представник Лозівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області був змушений звернутися до суду з даним подання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого подання та його необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень. Вирок набрав законної сили 28.01.2022 року.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України строк давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2021 року, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 не ухилявся від відбування покарання у вигляді штрафу, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення останнього від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст.80КК України,ст.152 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Лозівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2021 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1