ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1545/24 Справа № 208/2509/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження№0000229 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, працюючого неофіційно робітником на кладовищі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Окрім того, цим вироком ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку.

10 квітня 2024 року до початку апеляційного розгляду цього кримінального провадження, від прокурора надійшло клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, оскільки спливає термін строку продовження запобіжного заходу.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання прокурор посилається, на тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який є особливо тяжким, вчинений з застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, обвинувачений ОСОБА_7 , не має сталих соціальних зв`язків, а саме дітей, постійного місця роботи та навчання, тому, на переконання прокурора, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, продовжують існувати.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала клопотання та просила його задовольнити, обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла таких висновків.

Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора та необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 1 статті 183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційною інстанцією кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на цей час не розглянуто, й вирок суду першої інстнації не набрав законної сили, а строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений на 60 днів, та спливає 14 квітня 2024 року, на переконання колегії суддів, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, який є особливо тяжким, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, зокрема у виді позбавлення волі на строк від 8 років до 15 років, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень та злочини проти власності, а також, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився, з огляду на те, що раніше неодноразово судимий за вчинення, зокрема кримінальних правопорушень проти власності, не має офіційного постійного місця роботи або джерела заробітку, що вказує на його схильність до протиправної поведінки та можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому вказаний ризик є доведеним у повному обсязі.

Отже, на переконання апеляційного суду, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та продовжують існувати.

Разом з цим, як доцільно зазначає сторона захисту, посилання прокурора на ризик незаконного впливу на свідків, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 вказаний ризик не доведений, оскільки всі свідки у цьому провадженні судом вже допитані, та в апеляційній скарзі захисника не ставиться питання про повторний допит свідків.

Апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , є обгрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

До того ж, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Крім того, частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Виходячи з обставин інкримінованого обвинуваченому злочину, який є особливо тяжким та вчиненим із застосуванням насильства стосовно потерпілого ОСОБА_9 , якому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з багатоуламковими переломами кісток черепу, лицевого черепу, забоєм головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, апеляційний суд вважає, безпідставними твердження сторони захисту про відсутність підстав для не визначення застави щодо ОСОБА_7 та вважає, що в цьому провадженні не встановлено підстав для визначення стосовно ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 401, 405 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора Камянської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в окремому порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4