У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 від 04.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 04.11.2023 до ВП №1 Ужгородського РУП надійшла заява гр. ОСОБА_4 , який просить прийняти міри до невстановленої особи, яка, знаходячись у невстановленому місці, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, користуючись номером мобільного телефону НОМЕР_1 отримала доступ до банківських карток «Приватбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та заволоділа грошовими коштами в сумі приблизно 100000 гривень, чим завдала матеріального збитку ОСОБА_4 на вказану суму.

Відомості про вищевказану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000798 від 04.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19січня 2024 рокув ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міскрайонного суду (справа № 308/22434/23, 1?кс/308/6011/23), слідчий СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив:

-мобільний телефон «Iphone 8», який упаковано у спец пакет ВУМ1010750;

-мобільний телефон «Iphone 11», який упаковано у спец пакет ВУМ1010759.

20 січня 2024 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням про арешт майна подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна , в судове засідання не з`явився, відомості про причини неявки відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Ужгородського РУП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінальному провадженні за №0000798, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 від 04.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що 06.02.2023 року о 08:25 до чергової частини Ужгородського РУП надійшло повідомлення про те, що 04.11.2023 до ВП №1 Ужгородського РУП надійшла заява гр. ОСОБА_4 , який просить прийняти міри до невстановленої особи, яка, знаходячись у невстановленому місці, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, користуючись номером мобільного телефону НОМЕР_1 отримала доступ до банківських карток «Приватбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та заволоділа грошовими коштами в сумі приблизно 100000 гривень, чим завдала матеріального збитку ОСОБА_4 на вказану суму.

19січня 2024 рокув ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міскрайонного суду (справа № 308/22434/23, 1?кс/308/6011/23), слідчий СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив:

-мобільний телефон «Iphone 8», який упаковано у спец пакет ВУМ1010750;

-мобільний телефон «Iphone 11», який упаковано у спец пакет ВУМ1010759.

20 січня 2024 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на речові докази, які були вилучені 19 січня 2024 рокув ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , які 20 січня 2024 на підставі постанови слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнані речовими доказами

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міскрайонного суду (справа № 308/22434/23, 1?кс/308/6011/23), а саме:

-мобільний телефон «Iphone 8», який упаковано у спец пакет ВУМ1010750;

-мобільний телефон «Iphone 11», який упаковано у спец пакет ВУМ1010759.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1