Провадження № 1-кс/761/509/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову в задоволенні клопотання про відмову у визнані потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову в задоволенні клопотання про відмову у визнані потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 29.09.2023, відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні №0000472.

Ініціатори скарги зазначають, що постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілими їм скеровано не було, а також вважають таке рішення слідчого необґрунтованим та безпідставним.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у своїй скарзі просять скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про відмову у визнанні потерпілими та зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 , дотриматись вимог абз. 2 ч.2 ст. 55 КПК України та видати пам`ятки потерпіли, а також залучити до всіх слідчих дій.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі з підстав в ній наведених та просила задовольнити.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили, заяв клопотань щодо відкладення суду направлено не було. Враховуючи, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідча суддя вважає за доцільне розглянути скаргу за їх відсутності.

Уповноважений слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

В той же час, на електронну адресу суду надійшов лист за підписом старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 , у якому останній зазначив, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000472 від 21.06.2023, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/20405/23-к від 31.05.2023, якою зобов`язано службових осіб Територіального управління внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. В своїй заяві ОСОБА_9 скаржиться на начебто неправомірні дії з боку прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 під час проведення обшук за адресою: АДРЕСА_1 , так ОСОБА_11 , під час проведення обшуку за казаною адресою, здійснив вилучення грошових коштів на яке ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва не надано дозвіл. В подальшому до Територіальне управління від адвоката ОСОБА_12 надійшло клопотання про визнання потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000472. На теперішній час не встановлено жодних підстав вважати, що в діях з боку прокурорів Голосіївської окружної прокуратури міста Києва наявні ознаки будь-якого правопорушення, а тому на даній стадії досудового розслідування відсутні будь-які підстави в визнані потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Просив розглядати скаргу без участі слідчого та відмовити в її задоволенні. Крім того долучив копію постанови про відмову у визнанні потерпілими від 29.09.2023.

Слідча суддя, заслухавши думку ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, документи, що надійшли на адресу суду, дійшла наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023, у якому старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_7 винесено постанову від 29.09.2023 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий у своїй постанові посилається на те, що не встановлено жодних підстав вважати, що в діях з боку прокурорів Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, наявні ознаки будь якого правопорушення, а тому на даній стадії досудового розслідування відсутні будь-які підстави в визнані потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

З оскаржуваної постанови старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 від 29.09.2023, вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000472 від 21.06.2023, яке розпочато на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/20405/23-к від 31.05.2023, якою зобов`язано службових осіб Територіального управління внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, без урахування обставин, які підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування виходячи із фабули ч.1 ст. 367 КК України, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні, чим порушив їх законні права та інтереси та усунув від участі у кримінальному провадженні.

Разом з тим, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідча суддя приймає рішення про скасування постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілими, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та скасування постанови старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілими, у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023.

Водночас щодо вимог скарги в частині зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 , дотриматись вимог абз. 2 ч.2 ст. 55 КПК України та видати пам`ятки потерпіли, а також залучити до всіх слідчих дій, слід зазначити наступне.

Чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу слідчого в цілому, та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині - скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілими, у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідча суддя ОСОБА_13