Справа № 521/4610/24
Номер провадження:1-в/521/492/24
У Х В А Л А
29 березня 2024 року
Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув подання установи виконання покарань у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Алма-Ата Р. Казахстан, громадянина України, не одружений, має середню спеціальну освіту, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, засудженого 08.01.2024 року вироком Суворовського р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 , інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_5
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд подання Начальника ДУ Одеська виправна колонія (№ 14) про заміну невідбутої частини покарання відповідно до внесених змін Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року.
Клопотання розглядалось за ініціативою адміністрації установи виконання покарань.
2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
З подання вбачається, що 23.08.2024 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав законної сили 28.03.2024 року, відповідно до якого покарання у вигляді арешту виключено з числа покарань для цивільних осіб. Зазначене покарання залишилось як вид покарань для військовослужбовців.
ОСОБА_3 засуджений Суворовським районним судом м. Одеси 08.01.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці.
Відповідно адміністрація установи просить замінити покарання засудженому ОСОБА_3 з арешту на будь-яке інше передбачене у ч. 1 ст. 309 КК, з урахуванням відбутого строку покарання.
3.Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити подання та замінити засудженому покарання у вигляді арешту на пробаційний нагляд, оскільки відбулись зміни у Кримінальному Кодексі України.
Представник колонії в судовому засіданні також просив задовольнити подання установи.
Засуджений підтримав думку адміністрації та прокурора.
4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
Суду необхідно було вирішити питання наявності підстав для заміни невідбутої частини покарання засудженому з арешту на інший вид покарань зазначений у санкції статті.
Встановлено, що 28.03.2024 року набрав законної сили Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року.
Зазначеним Законом внесені зміни до Кримінального Кодексу, серед іншого в частині виду покарання арешту. Так за змістом ст. 60 КК, покарання у виді арешту тепер полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті. Звичайним цивільним особам такий вид покарання не призначається. Відповідні зміни внесені і в Особливу частину Кримінального Кодексу у санкції конкретних видів кримінальних правопорушень.
Як зазначено вище, ОСОБА_3 засуджений Суворовським районним судом м. Одеси 08.01.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці. В теперішній час санкція ч. 1 ст. 309 КК не передбачає покарання у вигляді арешту. Суд повинен розглянути питання заміни невідбутої частини покарання у вигляді арешту на інше покарання. При цьому необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 5 КК, яка встановлюючи застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, виходить з принципу поліпшення становища особи. У даному випадку, закон про кримінальну відповідальність скасував вид покарання у вигляді арешту, відповідно його необхідно застосувати ретроспективно, зворотно у часі, замінивши покарання у вигляді арешту на інше рівнозначне за тяжкістю або більш м`яке, якщо іншого не передбачено в санкції статті.
Санкція ч. 1 ст. 309 КК встановлює такі види основних покарань: штраф, виправні роботи, пробаційний нагляд, обмеження волі. Обмеження волі є більш тяжким покаранням ніж арешт, відповідно його не можливо застосувати до засудженого ОСОБА_3 . Штраф як вид покарання є більш м`яким покаранням ніж арешт. Разом з тим, ОСОБА_3 вже почав відбувати покарання з ізоляцією від суспільства, а тому застосування у відношенні останнього ще фінансового обтяження буде несправедливим, оскільки фактично призводить до застосування двох різних видів покарань, лише в певний проміжок часу. До такого самого відчуття може призвести застосування покарання у вигляді виправних робіт, коли особа вже частково відбувала покарання у вигляді арешту. Окрім того, ОСОБА_3 до ухвалення вироку офіційно ніде не працював, відповідно до останнього не можливо застосувати покарання у вигляді виправних робіт. Справедливим та відповідним покаранням для ОСОБА_3 , враховуючи обставини правопорушення та особистість засудженого, буде застосування пробаційного нагляду на певний строк. Пробаційний нагляд продовжить засоби примусу держави та контроль за особистістю засудженого, а також буде стримуючим засобом протягом певного періоду, проти вчинення особою повторного правопорушення.
Вирішуючи питання строку покарання у вигляді пробаційного нагляду, суд враховує як загальну частину Кримінального Кодексу так і вирок суду. Так за вироком ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці.
Правила складання покарань у п. в, п. 2) ч. 1 ст. 72 КК встановлюють, що одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду. Тобто три місяці арешту можливо перевести в 6 (шість) місяців пробаційної програми. Однак враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 59-1 КК, пробаційний нагляд призначає лише на строк від одного до п`яти років, застосуванню у даному випадку до засудженого підлягає мінімальний строк такого покарання у вигляді 1 (одного) року. Суд враховує, що загальний строк покарання збільшується, разом з тим, покарання у вигляді пробаційного нагляду полягає у обмежені прав і свобод засудженого, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів однак без ізоляції від суспільства. Тобто збільшуючи строк покарання, суд звільняє з місць позбавлення волі особу і таким чином надає останньому набагато більше свободи дій. На думку суду такий порядок призначення покарання і саме покарання узгоджуються як з Верховенством права так і з ч. 1 ст. 5 КК і принципу поліпшення становища особи.
Далі, необхідно врахувати, що ОСОБА_3 відбув за вказаним вироком, станом на день розгляду подання, 24 дні. Відповідно до відбуття йому залишилось 2 (два) місяці 6 (шість) днів арешту. Перерахунком вказаних днів - 1 день арешту на 2 дні пробаційного нагляду буде відповідати 4 місяці 12 днів. До відбуття ОСОБА_3 залишиться, з урахуванням збільшення строку покарання до 1 року пробаційного нагляду, у вигляді 10 (десять) місяців 12 (дванадцять) днів.
Обов`язки засудженому ОСОБА_3 суд визначає з урахуванням особистості останнього, його соціального положення, місця проживання, освіти, наявності спеціальності та зайнятості. Оскільки встановлено, що ОСОБА_3 постійної, офіційної роботи не мав, суд вважає за необхідне визначити додатковий обов`язок особі із пошуку роботи та контролю з цього питання як пробаційної служби так і служби зайнятості.
Враховуючи, що нове покарання ОСОБА_3 призначається не пов`язане з ізоляцією від суспільства, суд вважає, що останнього необхідно негайно звільнити з під варти. Право суду допустити негайне виконання судового рішення передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК. Така вказівка буде відповідати як Верховенству права так і здоровому глузду, оскільки продовження тримання під вартою особи до набрання рішенням законної сили у даному випадку нівелює сам зміст судового рішення. Окрім того, така вимога буде відповідати і закону, оскільки покарання у вигляді арешту за дане правопорушення законодавцем скасоване. Відповідно подальше тримання особи під вартою є незаконним.
Постановляючи ухвалу, суд керується ст. 59-1, п. в, п. 2) ст. 72 КК, ст. ст. 537, 539 КПК.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Висновки суду.
Подання начальника ДУ Одеська виправна колонія (№ 14) про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_3 задовольнити.
Замінити засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання призначене йому вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 08.01.2024 року у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці на пробаційний нагляд на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 59-1 КК покласти на ОСОБА_3 , обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК:
1)періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);
Початок строку відбування основного покарання засудженому у вигляді пробаційного нагляду обчислювати з моменту проголошення ухвали суду.
З урахуванням відбутого ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту 24 дні, до відбуття ОСОБА_3 на підставі п. «в», п. 2) ст. 72 КК, залишиться строк покарання у вигляді пробаційної програми 10 (десять) місяців 12 (дванадцять) днів (станом на 29.03.2024 року).
Негайно звільнити засудженого ОСОБА_3 з місць позбавлення волі.
2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
До набрання законної сили ухвалою суду, в частині негайного звільнення особи з місць позбавлення волі, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК дана ухвала підлягає безумовному виконанню.
В іншій частині ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.