Провадження № 1-кс/761/8224/2024
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2024 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000475 від 29.01.2024 року

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475 від 29.01.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

До Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла доповідна записка начальника УЛМТЗ Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_4 про виявлення під час проведення інвентаризації майна та озброєння у ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві на території міста Краматорськ Донецької області військового озброєння, яке не обліковується за ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві. Відповідно до вказаної доповідної записки відряджені на підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25.01.2024 № 125 о/с дск співробітники відділу озброєння УЛМТЗ ГУНП у м. Києві виявили озброєння, яке не обліковується за ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві, а саме:

-12,7 мм великокаліберний кулемет НСВТ "Утес"- № BЭ-51 зі стволом №BЭ-51;

- станок до великокаліберного кулемета НСВТ "Утес"- №6Т7 № ГЭ-145-1996;

- 40 мм ручні протитанкові гранатомети РПГ 7B № KH-589-1980 № EE-656;

- постріли ПГ-7В до гранатометів РПГ-7В у кількості 30 шт;

- набої 7,62*51 мм (у стрічках) в кількості 2700 шт.

22.03.2024 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві проведено огляд вказаного озброєння та боєприпасів та передано на відповідальне зберігання до ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві.

22.03.2024 вказане вище озброєння визнано речовим доказом у кримінальному провадженні в порядку ст. 98 КПК України.

Крім того, встановлено, що відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» визначено, що територія с. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області належить до територій можливих бойових дій від 24.02.2022.

Таким чином, є підстави вважати, що виявлене та вилучене озброєння на території м. Краматорськ Донецької області, могли бути втрачені військовими формуваннями країни агресора (рф) під час бойових дій на вказаній території.

Крім того, 22.03.2024 до Головного управління Національної поліції у місті Києві скеровано листа щодо виявленого озброєння та дозволу щодо подальшої його передачі на баланс спецпідрозділу.

26.03.2024 до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшов лист-відповідь начальника Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у м. Києві, про відсутність заперечення щодо передачі вказаного озброєння (окрім 40 мм ручного протитанкового гранатомету РПГ-7B № KH-589-1980 що перебуває на балансі Управління державної охорони України) на баланс ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві для використання їх за призначенням у зв?язку з воєнним станом на території України.

Враховуючи вищевикладене наразі виникла необхідність у накладені арешту на зазначене озброєння з метою подальшого їх передачі на баланс ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві для використання їх за призначенням у зв?язку з воєнним станом на території України.

Постановою слідчого від 22.03.2024 року вищевказане майно визнано речовим доказом.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Враховуючи викладене прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі. Також прокурором у клопотанні не вказано контактних даних власника майна, що унеможливлює виклик останнього в судове засідання. Разом з тим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені законом строки для розгляду даного виду клопотань, слідчий суддя вважає за моживе здійснити його розгляд без прокурора та власника майна, з метою забезпечення збереження майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки воно є предметом, що було об`єктом кримінально протиправних, дій зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на:

-12,7 мм великокаліберний кулемет НСВТ "Утес"- № BЭ-51 зі стволом №BЭ-51;

- станок до великокаліберного кулемета НСВТ "Утес"- №6Т7 № ГЭ-145-1996;

- 40 мм ручні протитанкові гранатомети РПГ 7B № EE-656;

- постріли ПГ-7В до гранатометів РПГ-7В у кількості 30 шт;

- набої 7,62*51 мм (у стрічках) в кількості 2700 шт,

та передати вказане майно на баланс ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві для використання його за призначенням у зв?язку з воєнним станом на території України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1