Справа № 350/936/24
Номер провадження 1-кс/350/288/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року селище Рожнятів

Слідчий суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання погоджене прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0000071, розпочатому 08.04.2024 із попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 307 КК України,-

установив:

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку мобільний телефон марки «Ксіомі» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картами номер НОМЕР_3 та номер НОМЕР_4 пластикову основу від сім карти з номером НОМЕР_5 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи злочинний умисел на придбання, зберігання та подальший збут особливо небезпечної психотропної речовини, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, керуючись корисливим мотивом, незаконно, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено та яку включено до списку № 2 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он) в кількості 2,1593 грама, зберігав її з метою збуту при собі, після чого, 16.05.2024 о 16 год. 00 хв., перебуваючи в с.Сваричів, незаконно збув громадянину громадянину ОСОБА_4 за грошову винагороду в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень вказану психотропну речовину.

Він же, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи злочинний умисел на придбання, зберігання та подальший збут особливо небезпечних наркотичних засобів, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, керуючись корисливим мотивом, незаконно, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено та який включено до списку № 2 таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он), зберігав її з метою збуту при собі, після чого, 13.06.2024 приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи на автозаправній станції ОККО в м.Калуш, незаконно збув громадянину ОСОБА_5 за грошову винагороду в сумі 2300 (дві тисячі триста) гривень.

14.06.2024 року по місцю проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , було проведено обшук під час якого вилучено мобільний телефон марки Ксіомі ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картами номер НОМЕР_3 та номер НОМЕР_4 пластикову основу від сім карти з номером НОМЕР_5 .

Таким чином вказані вилучені речі та предмети мають значення речових доказів так як потрібно провести їх огляд та вилучення інформації.

У судове засідання учасники кримінального провадження не прибули, за таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна у їхній відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе клопотання розглянути у порядку визначеному ч.4 ст.107 КПК України, без фіксування за допомогою технічних засобів.

Вивчивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, вважаю його підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000071, розпочатому 08.04.2024 із попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 307 КК України.

В ході проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , було проведено обшук під час якого вилучено мобільний телефон марки Ксіомі ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картами номер НОМЕР_3 та номер НОМЕР_4 пластикову основу від сім карти з номером НОМЕР_5 , які визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на вказані речі з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, з метою забезпечення їх збереження як речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За змістом статті 132 названого кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевірка відповідності заявленого майна критеріям речового доказу беззаперечно пов`язана із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Речі, що вказані в клопотанні слідчої мають всі ознаки речових доказів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тому на них необхідно накласти арешт для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Керуючись ст. ст. 170,171-173 КПК України, слідчий суддя -

постановив :

Накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку мобільний телефон марки «Ксіомі» ІМЕІ НОМЕР_1 ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картами номер НОМЕР_3 та номер НОМЕР_4 пластикову основу від сім карти з номером НОМЕР_5 з можливістю їх вилучення та зберігання на території відділення поліції №2 (селище Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, що в селищі Рожнятів, вул. Шкільна, 13 до прийняття відповідними компетентними органами рішення щодо цього майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1