Справа №487/2669/24
Провадження №1-кс/487/2243/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника слідчого відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за ч. 3 ст. 368 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 т.в.о. начальника слідчого відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з можливістю внесення застави у розмірі 2 500 000 грн.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів, наявність того факту, що ОСОБА_5 може вчиняти заходи протидії досудовому розслідуванню, тим самим може негативно впливати на його хід, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 категорично заперечував проти задоволення клопотання, зазначав про необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків,

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, перечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою. Зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, як на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені вказаного кримінального правопорушення, так і на підтвердження ризиків, на існування яких посилається слідчий у клопотанні, та прокурор у судовому засіданні. Зазначав, що розмір застави який просить призначити прокурор є непосильним для підозрюваного, та в разі задоволення клопотання судом, постраждає не тільки сам підозрюваний, та інші члени родини, близькі родичі, та призведе до неможливості звільнення з під-варти. Одночасно, просив суд врахувати , що ОСОБА_5 має міцні зв`язки, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, позитивно характеризується. Вжав за доцільне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази на їх обгрунтування, дослідивши матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000024 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 11-ос від 01.12.2022 року ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника управління інспекційної діяльності у Миколаївській області - начальник відділу з питань безпеки праці з 01.12.2022 року. Відповідно до положення про відділ з питань безпеки праці Управління інспекційної діяльності у Миколаївській області начальник відділу здійснює керівництво відділом та організовує його діяльність, організовує виконання відділом актів законодавства, нормативно-правових актів та наказів Держпраці України організаційно-розпорядчого характеру, наказів Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, доручень начальника Управління, звітує перед начальником Управління щодо виконання покладених на нього завдань та планів роботи. Відповідно до листа ознайомлення ОСОБА_5 останній ознайомлений з вищевказаною посадовою інструкцією та положенням про відділ. Отже , ОСОБА_5 з 01.12.2022, є службовою особою.

На думку органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, протиправно використав надані йому владні та службові повноваження для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, 12.03.2024 року, точний час у ході розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , який являється комерційним директором підприємства «Благосвіт Миколаїв» зустрівся з ОСОБА_5 з метою отримання дозволу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на проведення робіт з підвищеною небезпекою, а саме: нанесення лакофарбових покрить, зварювальних газополумяних, а також паяльних робіт. У цей час у ОСОБА_5 виник умисел направлений на отримання неправомірної вигоди у вигляді 50 000 грн. від ОСОБА_7 за сприяння в отриманні дозвільної документації щодо проведення робіт з підвищеної небезпеки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету отримати неправомірну вигоду на свою користь, ОСОБА_5 під час розмови повідомив ОСОБА_7 , вимогу про передачу на свою користь грошових коштів у сумі 50000 грн. за його дії у сприянні в отриманні необхідних документів необхідних для проведення робіт з підвищеної небезпеки, на яку ОСОБА_7 погодився.

Для досягнення своєї мети направленої на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , 13.03.2024 року по мобільному телефону ОСОБА_5 повідомив, що допомогою в оформленні всіх необхідних документів буде займатись особа на ім`я ОСОБА_8 .

У період часу з 13.03.2024 року по 21.03.2024 року ОСОБА_7 неодноразово спілкувався з особою на ім`я ОСОБА_8 з приводу отримання дозвільної документації на виконання робіт з підвищеною небезпекою та надав останній документи необхідні для отримання їх.

21.03.2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_8 в офісному приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та з її допомогою здійснив подачу на реєстрацію у електронному вигляді дві декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці. В ході спілкування остання повідомила ОСОБА_7 про необхідність надання грошових коштів у термін 5 днів ОСОБА_5 для сприяння у реєстрації доданої декларації.

Так, 26.03.2024 року приблизно о 14.00 годині перебуваючи біля торгівельного центру "Сити центр", а саме кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, з корисливих мотивів незаконно збагатитися, переслідуючи мету отримати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 50 000 грн.

26.03.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданої їй влади чи службового становища поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами:

- Заявою ОСОБА_7 ;

- Протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ;

- Протоколами допиту свідка ОСОБА_9

- Заявою про надання грошових коштів ОСОБА_7 ;

- Протоколом огляду грошових коштів;

- Матеріалами виконаних доручень УСБУ в Миколаївській області про причетність до вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 ;

- Протоколами про результати контролю за вчиненням злочину;

- Протоколом обшуку транспортного засобу марки Шевроле Волт;

- Протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, отже може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Крім того слідчий суддя вважає, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних слідчих дій спрямованих на отримання речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, які наразі не допитані, а саме: ОСОБА_10 її помічника на ім`я ОСОБА_11 та на головного свідка ОСОБА_12 .

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в сфері службової та професійної діяльності, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів, а не з власної волі підозрюваного.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Разом з цим ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у період роботи на посаді начальника відділу з питань безпеки праці, з використанням свого службового становища.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має постійне місце проживання та на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків.

Отже застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті З Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, розмір неправомірної вигоди, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 661 прожиткових мінімумів у для працездатних осіб, що складає 2 001 508 грн.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 24.05.2024 (включно).

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 661 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 001 508 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з м.Миколаєва, Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 24.05.2024 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 01.04.2024 о 11.45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1