В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/5713/23

Провадження № 1-кп/0285/268/24

26 червня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря………….................… ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ......................... ОСОБА_4 ,

захисника ................................... ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 02.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України,

уродженця с Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, військовослужбовець,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 близько 07:30 год ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі по тексту Автомобіль),рухаючись по 223 км автодороги Київ-Чоп, де організований двосторонній, дворядних рух, у другій від правого краю смузі свого напрямку руху, діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, в порушення вимог п.2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі по тексту Правил дорожнього руху), наближаючись до кафе-бару «Звягель» Новоград-Волинського району Житомирської області в напрямку м. Рівне, будучи не уважним, не обравши в установлених межах безпечну швидкість руху, не урахувавши дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля, безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість бачити при наближенні велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався попереду, справа наліво відносно напрямку руху транспортних засобів, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до наїзду в другій смузі від правого краю смузі свого напрямку руху, правою передньою частиною Автомобіля з передньою частиною велосипеду під керуванням потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкових переломів кісток склепіння черепа зліва з переходом на основу черепа справа, перелому нижньої щелепи зліва, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, переломо-вивиху 6-го шийного хребця з розчавленням спинного мозку, множинних переломів ребер зліва та справа, перелому лівої ключиці, розриву лівих грудинно-ключичного та крижово-клубкових з`єднань, перелому обох кісток лівої гомілки, лівої лопатки, вивиху в правому плечовому суглобі, розриву лівого купола діафрагми, розриву шлунку, розриву селезінки та лівої нирки, лівої легені, крововиливів в корені легень, в заочеревинну клітковину, м`які тканини грудної клітини зліва, саден в лівій лобко-висковій ділянці, на спинці носа зліва та лівому крилі носа, в лівій скуловій ділянці з переходом на ліву щоку, в підщелепній ділянці зліва, на лівому надпліччі, на задньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглоба, в лівій кульшовій ділянці, на зовнішній поверхні лівого стегна у середній частині, на задньо-зовнішній поверхні лівого стегна в нижній частині, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній частині, на внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній частині, на внутрішній поверхні правого гомілково-ступеневого суглоба, на зовнішній поверхні правого гомілково-ступеневого суглоба, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній частині, на правому лікті, на тилі правого зап`ястя, на тилі правої кисті, в лівій лопатковій ділянці, на лівій задньо-боковій поверхні шиї на всьому протязі, синців навколо правого ока, навколо лівого ока з переходом на лобно-висково-скулову ділянку, в правій лобній ділянці, що входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, супроводжувалися гострою крововтратою, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.3 б) та п.12.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими:

п.2.3 «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б) та п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 за обставин, викладених в обвинувальному акті, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається. Дійсно був неуважним, відволікся від керування транспортного засобу. Їхав з ОСОБА_7 на військову службу. Разом з ним в авто був його товариш. Їхав зі швидкістю приблизно 70-80 км на год. Велосипедиста не побачив.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, в засіданні від 21.02.2024 не заперечував проти розгляду справи в спрощеному порядку, при цьому пояснював, що є сином загиблого велосипедиста, до обвинуваченого претензій не мав, щодо міри покарання покладався на розсуд суду.

29.03.2024 потерпілий надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить суворо покарати обвинуваченого та призначити йому максимальне покарання. Зазначає, що в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення потерпілій стороні завдані матеріальні та моральні збитки у розмірі 600000 грн, які обвинуваченим не відшкодовані.

Цивільний позов потерпілий ні на досудовому розслідуванні, ні під час розгляду справи в суді не заявляв.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та його необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченому у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, обрати обвинуваченому запобіжних захід у вигляді тримання під вартою та взяти під варту з зали суду.

Обвинувачений та його захисник просили не позбавляти волі ОСОБА_4 , а також права керувати транспортними засобами і застосувати до нього ст.75 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено .

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого; його характер;

дані про особу винного, який ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; одружений, має шестирічну доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір пенсійного віку ( ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ); за місцем проживання, служби характеризується позитивно; є військовослужбовцем, має посвідчення Учасника бойових дій, приймав та активно приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та має намір у подальшому проходити військову службу у складі Збройних Сил України, зокрема і у зоні активних бойових дій; за час несення служби постійно підвищує свій професійний рівень;

положення ст.ст.50, 65 КК України.

Також варта уваги непослідовна позиція потерпілого, який спершу не мав претензій до обвинуваченого, однак в подальшому просив суворо його покарати, мотивуючи це тим, що обвинувачений не відшкодував шкоду. При цьому цивільний позов він не заявляв.

Конституційний Суд України неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання, зокрема, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 є особою несудимою; в судовому засіданні щиро та відверто, а не уявно визнав факт вчинення злочину та свою провину у ньому, висловив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки; частково відшкодував моральну шкоду потерпілому в сумі 50000 грн та запевнив про намір подальшого відшкодування і виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

У даній справі суд звертає увагу на зміст і обсяг допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та одночасно враховує невідповідність цим правилам дій потерпілого, який перетинав проїзну частину дороги на велосипеді, не переконавшись при цьому в безпеці своїх дій, чим фактично створив небезпеку для руху.

Резюмуючи викладене, суд не погоджується із думкою прокурора та призначає обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_4 не є небезпечною особою, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативної вказівки щодо обов`язковості позбавлення права керувати транспортними засобами. ОСОБА_4 у зв`язку з виконанням ним конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є військовослужбовцем та його військова служба постійно пов`язана з необхідністю пересуватися на автомобілі, оскільки він обіймає посаду механіка-водія, а позбавлення права керувати транспортними засобами може утруднити виконання ним своїх службових обов`язків. Встановлені у цій справі обставини справи свідчать про те, що виховних та попереджувальних цілей можливо досягти без застосування до обвинуваченого такого додаткового виду покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 06.09.2022 на майно, вилучене 02.09.2022 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме: автомобіль, який належить на праві власності Saczynski Rafal, однак перебуває у фактичному користуванні у ОСОБА_4 ; велосипед загиблого ОСОБА_6 , його взуття і одяг; змиви з транспортного засобу необхідно скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування, які складають 5285,84 грн, з них: за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу

№СЕ-19/106-22/10030-ІТ від 12.10.2022 в сумі 1510,24 грн; за проведення транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/106-22/10054-ІТ від 31.10.2022 в сумі 1887,80 грн; за проведення експертизи механізму і обставин ДТП №СЕ/106-23/11820-ІТ від 25.11.2022 в сумі 1887,80 грн, слід стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання, роботи та навчання,

не виїжджати за межі України без його погодження.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 06.09.2022 на майно, вилучене 02.09.2022 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування в сумі 5285,84 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_11 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , повернути володільцю;

велосипед, належний загиблому ОСОБА_6 , повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

змиви з автомобіля Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чоловічий туфель та кепку; одяг трупа ОСОБА_6 : куртку коричневу, сорочку сіро-білу, майку сіру, штани сині з чорним паском, правий темно-коричневий туфель, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1