Справа № 368/387/24
провадження № 1-кп/368/136/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Кагарлик кримінальне провадження №0000407 від 19.02.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирівка Обухівського району Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні немає, раніше не судимий, у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19.02.2024 виник умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, а саме канабісу, для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, ОСОБА_4 19.02.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 год. ЗО хв., на околицях с. Мирівка Обухівського району Київської області, точне місце досудовим розслідуванням не встановлене, відшукав рослини коноплі та зірвав з цих рослин верхівки з листям, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс без мети збуту.

Після цього вказану речовину рослинного походження він помістив в кишеню свого одягу, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, для особистого вживання без мети збуту.

19.02.2024 близько 16 год. 25 хв. - 16 год. 30 хв., коли ОСОБА_4 їхав на велосипеді по АДРЕСА_2 , то біля будинку № 7-а він був зупинений працівниками поліції відділення поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області, якими на підставі п. З ч. 1 ст. 23 та ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» проведена поверхнева перевірка особи - ОСОБА_4 , у ході якої останній повідомив, що при собі в кишені свого одягу зберігає особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс у вигляді частин рослин коноплі.

Під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_4 , біля будинку АДРЕСА_2 , було проведено обшук затриманої особи - ОСОБА_4 , в ході якого у останнього було виявлено і вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді речовини рослинного походження.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/111-24/11379-НЗПРАП від 27.02.2024, вищевказана надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 38,46 грама, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Канабіс, згідно зі Списком №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1890; від 04.06.2008 №518; від 02.12.2009 №1298; від 31.05.2010 №373; від 05.01.2011 №4 та від 02.03.2011 №327; від 27.07.2011 №796; від 05.10.2011 №1050), є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно з Таблицею №1 затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса канабісу в перерахунку на суху речовину до 5 г є невеликими розмірами, від 500 до 2500 грам - великими розмірами.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подали клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі на підставі ч.4 ст. 309 КК України, так як відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого 2093/2098 КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» ОСОБА_4 самостійно звернувся з метою лікування від наркотичної залежності та пройшов курс стаціонарного лікування у наркологічному відділенні №5 в період часу з 11.03.2024 до 22.03.2024 року із діагнозом F 12.2 Виписаний по закінченню лікування в задовільному стані. Згідно Національного «Класифікатору хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я» НК 025:2021, який гармонізовано з Міжнародним статистичним класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я Десятого перегляду, Австралійська модифікація (The International Statastical Classification of Diseases and Related Health Problem, Tenth Revision Australian Modification ICD-10AM), 1 липня 2017 року та затверджено наказом Міністерства економіки України від 04.08.2021 року №360-21, встановлений ОСОБА_4 діагноз: F12.2 «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності», відноситься до Класу 5 «розладів психіки та поведінки».

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до вимог частини 4 статті 309 КК України не заперечувала, зазначивши, що ОСОБА_4 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та до закінчення судового розгляду кримінального провадження добровільно, з власної ініціативи, звернувся до лікувального закладу і пройшов курс лікування від наркоманії.

Вказані факти у їх сукупності дають підстави звільнити останнього від кримінальної відповідальності відповідно до вимог частини 4 статті 309 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав у вчиненні кримінального проступку. Дав покази, що 19.02.2024 не пізніше 16 год. ЗО хв., на околицях с. Мирівка Обухівського району Київської області, він відшукав рослини коноплі та зірвав з цих рослин верхівки з листям, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс без мети збуту.

Після цього вказану речовину рослинного походження він помістив в кишеню свого одягу, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, для особистого вживання без мети збуту.

19.02.2024 близько 16 год. 25 хв. - 16 год. 30 хв., коли він їхав на велосипеді по АДРЕСА_2 , то біля будинку АДРЕСА_3 він був зупинений працівниками поліції відділення поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області, якими проведена його поверхнева перевірка у ході якої він повідомив, що при собі в кишені свого одягу зберігає особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс у вигляді частин рослин коноплі.

Під час його затримання біля будинку АДРЕСА_2 , було проведено обшук затриманої особи - ОСОБА_4 , в ході якого у нього було виявлено і вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді речовини рослинного походження масою в перерахунку на висушену речовину 38,46 грама.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як незаконне придбання,зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто як вчинення кримінального проступку,передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.

Судом досліджено характеризуючі матеріали на обвинуваченого відповідно до яких ОСОБА_4 раніше не судимий, згідно з довідкою-характеристикою, виданою Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області, ОСОБА_4 зареєстрований та періодично проживає в АДРЕСА_1 , компрометуючих даних на ОСОБА_4 до виконавчого комітету Кагарлицької міської ради с. Мирівка, с. Бендюгівка не надходило.

Заслухавши заявлене обвинуваченим клопотання, думки учасників судового провадження з приводу зазначеного клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі частини 3 статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог частини 4 статті 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними", наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.11.2021 у справі № 357/11205/19, добровільним у контексті частини 4 статті 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію в такої особи може бути встановлено вперше.

Крім того, як зазначила ОП ККС ВС, норма частини 4 статті 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим, якщо порівняти, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування частини 4 статті 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. ОП ККС ВС вважає, що причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що є всі правові підстави для задоволення клопотання обвинуваченого і закриття даного кримінального провадження. При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до кримінального проступку, щиро розкаявся у вчиненому, про що зазначено в обвинувальному акті та стверджено обвинуваченим у судовому засіданні, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, та добровільно звернувся за наданням наркологічної допомоги у зв`язку із вживанням наркотичних засобів з діагнозом: "Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності".

Щире розкаяння обвинуваченого характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого проступку, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю проступку слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Одночасно суд враховує наявність у обвинуваченого пом`якшуючих покарання обставин, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд зазначає, що обвинувачений добровільно пройшов лікування від наркоманії, тривалість якого була визначена спеціалістами клінічної лікарні з урахуванням стану ОСОБА_4 , будь яких вимог щодо обов`язкової рекомендації медичної комісії для проходження лікування закон не містить, тому в силу цих обставин та відповідно до частини 4 статті 309 КК України ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Виходячи з того, що судом встановлено дотримання обвинуваченим визначених кримінальним законом умов, передбачених частиною 4 статті 309 КК України, він щиро кається у вчиненні інкримінованого діяння, повністю визнає свою вину та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження з наведених вище підстав, та враховуючи, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України є обов`язком, а не правом суду, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами статті 100 КПК України.

Керуючись ст.100, 284-288, 372 КПК України, ст. 44, ч. 1, ч.4 ст. 309 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ст. 309 ч.1 КК України на підставі ч.4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження №0000407 від 19.02.2024 року закрити.

Речові докази: канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 38,46 грама, поміщений до поліетиленового пакету після проведення експертизи та скріплений биркою з відповідними написами експерта НДЕКЦ, Висновок експерта № СЕ-19/111-24/11379-НЗПРАП та який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Обухівського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1