ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 .

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 29 березня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 3 ст. 135 КК України, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2024 року про задоволення клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управляння ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Михалкове Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , депутата Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області VIII скликання, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 3 ст. 135 КК України,-

Провадження №11-сс/822/103/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.ст. 135, 286-1 КК України Доповідач: ОСОБА_1

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2024 року, задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управляння ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 28 травня 2024 року без визначення розміру застави.

На дану ухвалу слідчого судді, захисником підозрюваного ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі передбаченому КПК України.

Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 проявляє зразкову поведінку, має позитивні моральні якості, постійне місце проживання, здійснює постійний доглядає за своєю матір`ю, яка являється інвалідом ІІ групи та нездатна до самообслуговування, а також відсутність інших людей, які б могли за нею доглядати.

Вказує на те, що ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, матір та дружину, що не дозволяє йому переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він являється єдиним годувальником у сім`ї.

Зауважує, що у ОСОБА_7 відсутні судимості, він не вчиняв спроб переховування або втечі, сумлінно виконував вказівки правоохоронних органів, що спростовує посилання сторони обвинувачення на наявність ризиків.

Вважає, що тільки тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину не може слугувати безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Завертає увагу на те, що слідчим суддею не враховано особу підозрюваного та його позитивну характеристику, а тому існують підстави для застосування відносно ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, думку адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків:

Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

29 березня 2024 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000325, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 3 ст. 135 КК України відносно ОСОБА_7

30 березня 2024 водія ОСОБА_7 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

30 березня 2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 та ч. 3 ст. 135 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 286-1 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років; санкція ч. 3 ст. 135 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286-1 та ч. 3 ст. 135 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду трупа від 29 березня 2024 року (а.с. 11), лікарським свідоцтвом про смерть від 30 березня 2024 року (а.с. 15), протоколом огляду місця події від 30 березня 2024 року (а.с. 17), протоколом допиту свідка (а.с. 49) та іншими доказами у справі.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу ОСОБА_7 , у даному кримінальному провадженні, останній обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, що пов`язані із грубим порушенням правил дорожнього руху, які спричинили загибель людини, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, втік з місця події, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі.

Що стосується ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то такі знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції при перевірці ухвали слідчого судді та об`єктивно існують.

Характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд враховує і наслідки вчиненого, які є тяжкими - смерть людини, того факту, що після вчинення ОСОБА_7 не зупинився, не намагався надати першочергову допомогу потерпілій, не викликав екстрену медичну допомогу, а навпаки, зник з місця події.

Крім того, відповідно до ст. 75 КК України, до вказаної категорії справ звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не може застосовуватися, у зв`язку з чим, з метою уникнення покарання, ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів вважає, що цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним та дійсно існуючим.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, існує ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , якому відомі обставини кримінального провадження, зможе впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування лише розпочате, не проведено всіх слідчих та процесуальних дій, не допитано всіх свідків.

За таких обставин, існування вказаних ризиків в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави підозрюваному, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки діяння, в скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 , пов`язані із настанням смерті потерпілого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку слідчого судді про неможливість визначення підозрюваному розміру застави.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Посилання захисника на те, що підозрюваний має постійне місце проживання та має на утримані свою матір, дітей та дружину, враховані апеляційним судом, проте такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2024 року без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управляння ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 29 березня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3