ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/333/21 Номер провадження 11-кп/814/166/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000034 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 серпня 2021 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця р-п Красний Октябрь Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, вдівця, не працюючого, на утриманні має особу похилого віку матір, не має інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закрито кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

22 січня 2021 року, близько 01 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись з дозволу власника у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно, викрав зі столу мобільний телефон ТМ «Astro А144» з комплектуючою флеш-картою пам`яті до мобільного телефону «SanDisk», об`ємом пам`яті 2 ГБ, та сім-картою мобільного оператора «Vodafone», чим завдав шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 425 грн. 35 коп.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ст. 46 КК України, а також істотним порушенням вимог КПК України, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що обвинувачений не відшкодував завдані злочином збитки і не усунув заподіяну шкоду, оскільки повернення викраденого майна потерпілій відбулося без участі обвинуваченого, а тому відсутні підстави для застосування ст. 46 КК України. Крім того, ОСОБА_9 подала заяву про відмову від обвинувачення, яку місцевий суд помилково трактував як заяву про примирення між обвинуваченим та потерпілою.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу та просив закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого, який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом при ухваленні рішення ст. 46 КК України та істотним порушенням вимог КПК України є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, у відповідності до положень ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків. До кримінальної відповідальності обвинувачений раніше не притягувався.

ОСОБА_7 надав суду заяву у якій просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв?язку з тим, що він визнав вину, відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду та примирився з потерпілою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

При цьому всупереч доводам прокурора, відсутність майнової шкоди внаслідок повернення викраденого майна не є перешкодою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Важливо, щоб винним були задоволені усі претензії потерпілого.

Із наданої до місцевого суду заяви потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що вона примирилася з обвинуваченим, матеріальних і моральних претензій до нього не має та просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України. Тобто, потерпіла особа виразила свою волю про прощення винного, задоволена вжитими заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього просить звільнити винного від кримінальної відповідальності.

Тому, всупереч апеляційним доводам прокурора, місцевий суд правильно визначив зміст заяви потерпілої та правильно врахував її як підставу для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже місцевий суд правильно дійшов висновку про примирення потерпілої з обвинуваченим та закрив кримінальне провадження у зв`язку із примиренням винного із потерпілою.

Доводи прокурора про те, що на теперішній час сплинули строки давності є слушними. Разом з тим, враховуючи, що ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05.08.2021 кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України на підставі ст. 46 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обгрунтованим і підстави для його скасування відсутні, отже апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 серпня 2021 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4