Провадження № 1-кс/947/8614/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Котовськ, Одеської області, громадянину України, українцю, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, неодруженого, без дітей, проходить військову службу за контрактом на посаді заступника начальника відділу кримінального аналізу головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «майор»,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

28 червня 2024 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 999 240 гривень.

Клопотання обґрунтоване тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 02.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 наддав письмові заперечення проти задоволення клопотання та послався на необґрунтованість та суперечливість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, відсутності процесуальних ризиків, наявності міцних соціальних зв`язків та постійного місця служби, позитивних характеристик, наявності заоохочень. Також звернув увагу на добровільну явку підозрюваного у судове засідання.

2.3. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або визначити заставу в розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

2.4. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

27.06.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника 79 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 802-ОС від 28.12.2023 ОСОБА_4 призначений на посаду заступника начальника відділу кримінального аналізу головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «майор».

Згідно примітки до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, обіймають постійно чи тимчасово в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів належать органи охорони державного кордону.

Відтак, ОСОБА_4 , при виконанні службових завдань за своєю посадою відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», примітки до ст. 364 КК України, є працівником правоохоронного органі та службовою особою, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.

Відповідно до абзацу 4 вступу Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статей 2, 9 Закону України «Про державний кордон України», Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 ( далі Указ Президента України), в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, термін дії воєнного стану Указами Президента України №№133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався та діяв на момент скоєння злочину.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України, Військовому командуванню (у тому числі Державної прикордонної служби України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування визначено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, статтею 33 Конституції України, яка передбачає право вільно залишати територію України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, встановлюються обмеження на перетин державного кордону України.

Крім того, згідно листа Адміністрації Державної прикордонної служби України № 23-6122/0/6-22-вих від 24.02.2022, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, проведення своєчасної та повної мобілізації, на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений (за виключеннями).

Згідно розробленого злочинного плану, невстановлені досудовим розслідуванням особи мали підшукувати, у тому числі за допомогою мобільного додатку Telegram, громадян України призовного віку, які мають бажання перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, надавати їм поради та вказівки щодо прибуття у визначений час та визначене місце, забезпечити їх тимчасовим сховищем на період підготовки до безпосереднього переправлення через державний кордон України.

У свою чергу, ОСОБА_4 мав організувати доставку громадян України призовного віку, які мають бажання перетнути державний кордон України, до місця попередньо визначеного членами злочинного угрупування, зорієнтувати їх на місцевості, надавати подальші поради та вказівки щодо потрапляння поза пунктами пропуску на ділянці.

Так, ОСОБА_4 , в грудні 2023 року, (до 28.12.2023 перебував на посаді начальника прикордонного оперативно-розшукового відділення ГОРВ ІНФОРМАЦІЯ_3 ) діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, незважаючи на обізнаність про те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема про заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, з метою організації незаконного переправлення громадян через державний кордон України, перебуваючи в АДРЕСА_3 , залучив до протиправної діяльності ОСОБА_7 , та повідомив останньому про необхідність підшукування відповідних осіб призовного віку, які за грошові кошти у сумі 6000 доларів США хочуть незаконно перетнути Державний кордон України, після чого повідомив останньому порядок перетину державного кордону, пояснивши, що у визначений час на своєму автомобілі він має перевезти осіб або знайти особу, яка буде підвозити цих осіб до кордону в місце яке буде вказувати ОСОБА_4 та отримати в них частину грошових коштів, та в подальшому на іншому транспортному засобі здійснять безпосереднє перевезення через державний кордон України поза межами офіційно визначених пунктів пропуску.

На вказану пропозицію ОСОБА_7 вимушено погодився, але усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів та у подальшому діяв під їх контролем.

Після цього, на виконання вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , про схему незаконного переправлення осіб через державний кордон України, яку організував ОСОБА_4 із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами та про те, що вартість такої послуги складає 6000 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів та у подальшому діяв під їх контролем.

У подальшому, 23.02.2024 ОСОБА_4 , зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив останньому про необхідність доставки ОСОБА_8 у строк до 24.02.2024, як особи, яка бажає незаконно перетнути державний кордон України, до м. Вінниці та чекати подальших вказівок.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виконуючи вказівку ОСОБА_4 , приблизно о 16.30 год. 24.02.2024 прибули до м. Вінниці та зателефонували останньому і повідомили про своє прибуття. У свою чергу, ОСОБА_4 , надав їм вказівку заселитися в будь-якому готелі у м. Вінниця, потім повідомити йому назву та адресу цього готелю та чекати там подальших вказівок.

Виконуючи вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заселилися в готель «Родинний затишок» за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_4 і повідомив про це, на що останній повідомив, щоб вони залишатися в готелі та чекали подальших вказівок.

Надалі, близько 20.00 год. 24.02.2024 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та надав вказівку останньому зайти в сусідній номер готелю та забрати у людини, яка там проживає 1500 доларів США та у подальшому їх передати ОСОБА_4 у місці яке останній додатково повідомить.

Виконуючи вказівку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 від невстановленої особи, у приміщенні готель «Родинний затишок» за адресою: АДРЕСА_4 отримав 1500 доларів США, та повідомив про вказане ОСОБА_4 , в свою чергу, останній, надав ОСОБА_7 вказівку отримати від ОСОБА_8 також 1500 доларів США, як частину грошових коштів за сприяння в незаконному перетині державного кордону України та покинути приміщення вказаного готелю, попередньо надавши ОСОБА_4 номер телефону ОСОБА_8 та повідомив останнього про необхідність чекати разом з невстановленою особою,яка проживала разом з ним в готелі у приміщенні готелю подальших вказівок.

Після цього, 25.02.2024 на мобільний телефон ОСОБА_8 в месенджер «WhatsApp» о 09.12 год. надійшло СМС-повідомлення: «Доброе утро, скорее всего сегодня поедете. Будте на телефоне».

Надалі, близько 09 год. 48 хв. до ОСОБА_8 через месенджер «WhatsApp», на виконання раніше обумовленого спільного злочинного плану щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України зателефонувала на даний час досудовим розслідуванням невстановлена особа та детально проінструктувала останнього щодо способу перетину кордону та повідомила, що обов`язковою умовою перетину кордону має бути відсутність грошових коштів у осіб, які перетинають кордон та надав вказівку чекати в готелі подальших вказівок.

Надалі, 26.02.2024 о 14 год. 32 хв. на мобільний телефон ОСОБА_8 в месенджер «WhatsApp» з вищевказаного номера мобільного телефону надійшло смс-повідомлення з геолокацією місця на виїзді з АДРЕСА_5 , де їх буде чекати особа, яка забезпечить їх доставку до державного кордону України.

Виконуючи вказівку на даний час досудовим розслідуванням невстановленої особи, яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , разом з невстановленою особою, яка проживала разом з останнім в готелі прибули до вказаного місця де їх чекав автомобіль Тойота сірого кольору, за кермом якого перебувала невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка діяла на виконання раніше обумовленого спільного злочинного плану щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Надалі, водій автомобіля Тойота сірого кольору, надав вказівку ОСОБА_8 , разом з невстановленою особою, яка проживала разом з останнім в готелі, сісти в автомобіль та після цього вони почали рух в бік м. Могилів-Подільський, Вінницької області. Під час руху, водій автомобіля Тойота сірого кольору, постійно надавав ОСОБА_8 , разом з невстановленою особою, яка проживала разом з останнім в готелі, вказівки та інструкції, як себе поводити, у разі зупинки транспортного засобу на блок-постах, а також інструктував щодо поведінки останніх під час незаконного перетину державного кордону України.

В подальшому, 26.02.2024 ОСОБА_4 керуючи діями ОСОБА_8 , надав вказівку останньому передати решту грошових кошті у сумі 9000 доларів США (4500 доларів США за себе та 4500 доларів за невстановлену особу, яка проживала разом з ним в готелі), невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка діяла на виконання раніше обумовленого спільного злочинного плану з ОСОБА_4 щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В свою чергу ОСОБА_4 , для отримання своєї частки грошових коштів, за сприяння у незаконному переміщенні осіб через державний кордон України, залучив ОСОБА_9 , яка не була обізнана в протиправності дій ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_4 , 29.02.2024 надав вказівку ОСОБА_7 , передати 3000 доларів США ОСОБА_9 ,яка не була обізнана в протиправності дій ОСОБА_4 .

Надалі, 01.03.2024, ОСОБА_7 , на виконання вказівки ОСОБА_4 , 01.03.2024 о 06 год. 10 хв., перебуваючи в м. Болград, Одеської області, точне місце органом досудового розслідування не встановлену, передав ОСОБА_9 ,яка не була обізнана в протиправності дій ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 3000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.03.2024 становило 114 120 (сто чотирнадцять тисяч сто двадцять) гривень), які ОСОБА_9 у подальшому у невстановлений органом досудового розслідування час і місці передала ОСОБА_4 , в якості винагороди за сприяння у незаконному переміщенні осіб через державний кордон України не менше як 2-х осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, отримали грошові кошти загальною сумою 12 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.03.2024 становило 456 480 (чотириста п`ятдесят тисяч чотириста вісімдесят) гривень), за сприяння у незаконному переміщенні осіб через державний кордон України не менше як 2-х осіб.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 03.01.2024, від 28.02.2024, протоколом огляду місця події від 28.02.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.03.2024, матеріалами виконаних доручень оперативними підрозділами, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту від 07.03.2024, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль особи від 07.03.2024, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 07.03.2024, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль особи від 07.03.2024, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль особи від 07.03.2024, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль особи від 07.03.2024 та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зазначений ризик підвищений специфікою інкримінованого злочину, а також наявністю спеціальних знань внаслідок перебування на оперативній посаді в Державній прикордонній службі України.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваному особисто відома особа заявника у кримінальному провадженні, покази якого є надважливими.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм, займаючи посаду заступника начальника відділу кримінального аналізу головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає змогу останньому знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів відповідної установи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється напрямку пов`язане з виконання ним службових обов`язків. Водночас, зазначений ризик зменшений внаслідок відсторонення від посади.

3.8. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний має позитивні характеристики, водночас з врахуванням службового характеру інкримінованого злочину зазначене суттєво не зменшує встановлених ризиків.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо інших ризиків

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведена наявність інших зазначених у клопотанні ризиків.

Зокрема, обґрунтовуючи ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином прокурор навів лише загальні міркування, не конкретизувавши, у чому саме цей ризик може полягали та яким чином може бути реалізований.

Також сторона обвинувачення не надала відомостей, які свідчили б про здійснення ОСОБА_4 протиправної діяльності у минулому чи інших доводів на користь цього ризику.

3.10. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб із використанням службового статусу в органах Державної прикордонної служби в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, розмір винагороди за вчинення інримінованих дій, розмір доходів, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.10. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме: не покидати межі м. Подільськ, Одеської області, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю - щосереди; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 серпня 2024 року включно.

Визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 26 серпня 2024 року включно наступні обов`язки:не покидати межі м. Подільськ, Одеської області, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю - щосереди; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1