Справа № 344/9982/24
Провадження № 1-кс/344/4238/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000751 від 07.03.2023, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000751 від 07.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно та в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбав два зіп-пакети в середині кожного з яких ще один зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено PVP (1-феніл-2піролідин-1-ілпентанол1-он), які переніс до приміщення орендованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав з метою подальшого незаконного збуту.

Так, в період часу із 21 год 03 хв 06.03.2023 року по 00 год 53 хв 07.03.2023 року, під час огляду місця події, а саме приміщення житлової квартири АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: два зіп-пакети, в середині кожного з яких ще один зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено PVP (1-феніл-2піролідин-1-ілпентанол1-он) в кількості 718,384 грама.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, офіційно не працюючий, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.

10.03.2023 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України вручено його дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водночас в ході допиту останньої було встановлено, що їй невідомо, де на даний час знаходиться її чоловік ОСОБА_4 .

Причетність, ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, висновками судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протоколами допитів свідків та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є те що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років і усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може виїхати за межі населеного пункту, в якому проживає.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які брали участь під час досудового розслідування, є те, що йому відомі анкетні дані останніх і з метою уникнення кримінальної відповідальності, ним може здійснюватися незаконний вплив на свідків.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється є те, що він офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, раніше був засуджений за вчинення корисливого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин та на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, а тому для подальшого отримання доходів може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Враховуючи вище наведені ризики, характеризуючі дані на особу підозрюваного, особливу тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Також, враховуючи обставини кримінального правопорушення у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_4 , застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та проживає спільно з особами, які на теперішній час є свідками у даному кримінальному провадженні, а тому такий вид запобіжного заходу не зможе запобігти ризику незаконного впливу на них, окрім цього в ході проведення огляду місця події, а саме приміщення орендованої ним квартири було виявлено та вилучено особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах, які останній незаконно зберігав з метою збуту, а тому такий запобіжний захід не зможе запобігти ризику продовження злочинної діяльності.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, не ініціюється, оскільки до органу досудового розслідування не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Вказане свідчить про неможливість запобігання вищенаведеним ризикам у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою. На підставі викладеного, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив врахувати недоведність ризиків, характеризуючи дані підозрюваного та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу..

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

09.03.2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке 10.03.2023 року вручено його дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

15.03.2023 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді від 27 травня 2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

08 липня 2024 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується сукупністю доказів, долучених до клопотання, а саме: протоколами огляду місця події, висновками судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протоколами допитів свідків та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, прокурором жодним чином не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 тривалий час не проживає за місцем реєстрації та переховувався від органів досудового розслідування. До пояснень підозрюваного стосовно необізнаності про підозру, слідчий суддя ставиться критично, оскільки він спілкувався з дружиною. Крім того, характеризуючі дані підозрюваного не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, пунктом 5 частини 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і є злочином у сфері обігу наркотичних засобів, характер та обставини його вчинення, зокрема той факт, що збут даних наркотичних засобів міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 50 днів до 26 серпня 2024 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1