Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/169/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0000017 від 04.01.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2023, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі 6 років.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката - ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скаргі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд справи в суді першої інстанції.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно здійснено судовий розгляд, адже залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Досліджені докази та фактичні обставини справи свідчать про помилковість кваліфікації за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у зв`язку із відсутністю суб`єктивної сторони, оскільки відсутній умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Судом відхилене клопотання про витребування з Новоукраїнської Центральної лікарні медичну картку потерпілого ОСОБА_10 та всі документи, які були складені в період його перебування в лікарні з 01.01.2018р.

Посилається на те, що обвинувачений заявляв клопотання 25.02.2021р. про призначення комплексної судово медичної експертизи для встановлення наслідків встановлення тілесних ушкоджень та механізму їх отримання відповідно до показів свідка ОСОБА_11 . ОСОБА_11 , безпосередньо був свідком події, але з ним не були проведені слідчі дії щодо відеозапису відтворення події, а були зроблені лише фото зйомки відтворення події. Натомість з ним та свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , проводилися слідчі дії, а саме - відео запис, на яких вони показували як відбувалася подія при якій ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження . 25.02.2021р.

Прокурор ОСОБА_14 заявив клопотання про надання доручення органу досудового розслідування на вилучення оригіналів медичних документів щодо проведення лікування потерпілим ОСОБА_15 . Щодо задоволення клопотання захисника про призначення комплексної судово медичної експертизи просив відмовити як передчасне. Та підтримав клопотання захисника про витребування медичної картки потерпілого.

26.03.2021 року, Новоукраїнський районний суд виніс ухвалу в якій відмовив у задоволенні вищезазначених клопотань. Разом з тим, судом не встановлено чому, згідно медичної документації лікарів Новоукраїнської ЦРЛ у потерпілого в момент огляду 01.01.2018р. вони зазначили закриту черепно-мозгову травму, а при поступленні потерпілого в лікарню Кропивницької обласної лікарні - робиться запис - відкрита ЧМТ з проникаюча.

Окрім того, судом не були належним чином досліджені письмові докази, а саме: покази свідка ОСОБА_16 від 04.01.2018р. та протокол слідчих дій з ОСОБА_16 від 05.01.2018р. та не з`ясовано у ОСОБА_16 чому її покази суперечать один одному.

Вважає, що від впливу дій обвинуваченого потерпілий міг отримати легкі тілесні ушкодження, а не тяжкі.

Судом не надано належної оцінки доводам сторони захисту щодо необхідності дослідження та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між падінням з висоти власного зросту стоячи та падінням з висоти власного зросту при швидкості руху (бігу) потерпілого.

Також судом не надано оцінки істотним порушенням, допущеним органом досудового розслідування: в повідомленні про підозру від 07.02.2018р. невірно вказана дата події - вказана дата 04.01.2018р., але подія відбулася 01.01.2018р.; в обвинувальному акті від 28.04.2018р. також невірно вказана дата події - 04.01.2018р., але подія відбулася 01.01. 2018р.; у висновку експерта № 52/17 від 25.04.2018р. у розділі « Обставини справи» невірно вказана дата події - 04.01.2018р., але подія відбулася 01.01.2018р.; протокол проведення слідчого експерименту від 05.01.2018р. ОСОБА_13 - не зазначене місце проведення експерименту; протокол з ОСОБА_6 від 17.04.2018р. проведення слідчого експерименту - зазначене прізвище спеціаліста, але відсутній його підпис та посада.

ОСОБА_17 був понятим при проведенні огляду місця події 04.01.2018р. , та був в послідуючому допитаний в якості свідка.

Висновки експерта №52/17 від 25.04.2018р., № 35/17 від 26.02.2018р. складені за результатами проведення судово-медичної експертизи, які ґрунтувалися на відомостях вказаних у висновку експерта N17 від 06.02.2018р. проведених відповідно медичної картки стаціонарного хворого Новоукраїнської ЦРЛ та медичної картки стаціонарного хворого КП Кіровоградської обласної клінічної лікарні №2, складеної на ім`я ОСОБА_13 , однак в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що вказана картка стаціонарного хворого була вилучена в порядку, передбаченому ст. 160 КПК України, шляхом тимчасового доступу до речей і документів, через що вказані висновки експертів, вважаю недопустимими доказами.

Також під час проведення 04.01.2018р. протоколу допиту свідка ОСОБА_16 остання вказала інший механізм нанесення тілесних ушкоджень ніж той, який встановлений стороною обвинувачення та судом, а щодо усунення встановлених суперечностей свідок не надала пояснень.

Будучи допитаною відразу після події в якості свідка та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів ( запис в протоколі від 04.01.2018р.) свідок ОСОБА_16 давала зовсім інші покази.

Судом не перевірені та не встановлені ті обставини, що свідок ОСОБА_18 давала різні покази стосовно однієї події будучи попередженою про кримінальну відповідальність.

Покази свідка ОСОБА_16 в протоколі допиту свідка 04.01.2018 року, також суперечать показам наданих в суді та показам від 05.01.2018р. (при проведенні слідчої дії - відтворенні). Покази однієї людини про одну і ту ж подію, яка відбулася 01.01.2018р. - протирічиві, але суд взяв їх як доказ обвинувачення.

Суперечливі (протирічиві) пояснення свідка ОСОБА_16 являються неправдивими і не можуть бути належними доказами у справі. В першому випадку ( протокол допиту свідка від 04.01.2018р) Шевцова вказує, що почула крики та вийшла з будинку надвір, а 05.01.2018р. вказує, що виглянувши у вікно вона побачила ОСОБА_6 та ОСОБА_19 . ОСОБА_20 стояв лицем до ОСОБА_19 , а ОСОБА_21 в півоберта до ОСОБА_22 . В подальшому ОСОБА_20 почав наносити ОСОБА_21 удари в обличчя, бив правою рукою в ліву частину голови, скроню та вухо. Потім вона зателефонувала матері ОСОБА_21 та вийшла на подвір`я.

Судом не встановлені та не перевірені обставини, що свідок ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 надала одні покази, але при проведенні слідчої дії і в суді - зовсім інші покази. Можливо на неї був вплив.

Свідок ОСОБА_18 дає різні покази і при тому не може показати як саме був спричинений травматичний вплив ОСОБА_23 при яких він отримав тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ з забоєм лівої скроневої частки і переломом піраміди лівої скроневої кістки (що відносяться до категорії тяжких).

На досудовому слідстві та в суді обвинувачений вказував, що вину не визнає (але жалкує, що так сталося), адже вважає, що такі тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_24 отримав при падінні з висоти людського зросту та рухаючись на швидкості ( швидкого бігу). Також пояснення зафіксовані і в протоколі від 20.02.2018р. при проведенні негласних слідчих дій, де я також зазначив, що я біг за потерпілим і він втікаючи та на великій швидкості впав, сильно вдарившись головою. Такі ж пояснення дала ОСОБА_18 в показах 04.01.2018р. (і свідок ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ).

Суд першої інстанції при ухваленні вироку, не врахував письмовий доказ, а саме Висновок експерта № 52/17 від 18.04.2018р. в якому експерту ставилось запитання: «Чи могли бути заподіяні ОСОБА_10 тілесні ущкодження за обставин, які були зазначені підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участі від 17.04.2018р. ?

У висновку № 52/17 від 18.04.2018р., в пункті 3 експерт зазначив, шо тілесні ушкодження могли утворитися за різноманітних обставин у тому числі і за обставин, зазначених підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участі від 17.04.2018р.

Отже у Висновку експертизи № 52/17 від 18.04.2018р експерт не виключає отримання ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень за показами обвинуваченим та відтворення події при проведенні слідчих дій.

Висновок експертизи № 20/17 не є належним доказом, оскільки як зазначено у Висновку експерта, вона розпочата 07 січня 2018 року, а постанова, що стала підставою для її проведення винесена06.02.2018р.

В судовому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_27 яка пояснила, що вона була свідком цих подій 01.01.2018р. так як перебувала у своєму дворі. її пояснення у вироку не суперечливі показам свідка ОСОБА_28 від 04.01.2018р. та моїм поясненням: «по вулиці йшов ОСОБА_6 за ним йшов ОСОБА_10 та шарпав його, потім стали розмовляти на підвищених тонах та стали шарпати один одного. Сусідка ОСОБА_16 зробила їм зауваження. В подальшому ОСОБА_10 схопив за курточку ОСОБА_6 , а той каже йому: "відійди, я розтоплю, посплю та потім поговоримо" та в подальшому ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_10 біг по вулиці, а за ним біг ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_10 падав, а ОСОБА_6 пробігав мимо. З двору вибігла мати ОСОБА_10 та поклала голову сина собі на руки, а також вказану подію бачили Шевцови . Крім того вказала, що бачила рух ногою ОСОБА_29 біля ОСОБА_24 , але куди - вона не бачила ...».

Пояснення обвинуваченого, а також пояснення свідка ОСОБА_16 від 04.01.2018р. пояснення свідка ОСОБА_30 та свідка ОСОБА_31 підтверджують ті обставини, що ОСОБА_21 впав з висоти свого росту при швидкому бігу (босими ногами зимою до дорозі ( дуже забився головою об асфальт) і при падінні отримав такі тяжкі тілесні ушкодження. Але на розгляд експертизи ( з приводу отримання потерпілим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень) ставилось запитання: чи міг потерпілий отримати вказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту з положення стоячи. а не на швидкості?

Обставини - чи обвинувачений вдарити на бігу ногою потерпілого, потребували б також дослідженню та перевірки.

Дані обставини суд не встановив, проте їх встановлення відігріє важливу роль, оскільки впливає на кваліфікацію злочину, адже у мене не було ні мотиву, ні мети, ні умислу завдавати ОСОБА_24 такі тяжкі тілесні ушкодження.

Про перевірку своїх показів на детекторі брехні я звертався до правоохоронних органів з заявою, що було проігноровано.

Щодо нанесення легких тілесних ушкоджень обвинувачений не заперечував.

Окрім више зазначеного, суд також не встановив:

- мотиву злочину, не було спору з потерпілим, не було конфлікту, не було боргів один перед одним, товаришували, отже не було мотиву заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Суд не встановив та не зазначив, що саме потерпілий ОСОБА_24 був у стані сп`яніння.

Суд не встановив та не перевірив і не врахував при ухваленні вироку ті обставини, що з моменту надання пояснень на досудовому слідстві та до останніх показів у суді при розгляді даної справи не змінював покази щодо події, яка відбулася 01.01.2018р. та при яких ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.

Суд не врахував характеристики з місця проживання, підписаної депутатом Новоукраїнської міської ради ( де я проживаю) та секретарем міської ради, які знаходяться в матеріалах справи, де вказано: «зарекомендував себе спокійним, врівноваженим, з сусідами підтримує дружні стосунки, не конфліктний, завжди прийде на допомогу, веде здоровий спосіб життя..,»

Філія державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області при складанні досудової доповіді про обвинуваченого порушили вимоги щодо складання даного документу, який вплинув і при призначенні покарання та винесення судом вироку. До «Центру пробації» обвинуваченого не викликали, пояснень не брали, натомість в документі вказано «не прибув на ознайомлення».

Крім того, в інтересах ОСОБА_6 , була подана апеляційна скарга захисником-адвокатом ОСОБА_32 під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від поданої апеляційної скарги, та підтримав лише свою апеляційну скаргу.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Судом встановлено, що 01.01.2018 року о 14.00 год., ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень та реалізовуючи його, на грунті виниклої між ним та його знайомим ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 побутової сварки, схопив лівою рукою ОСОБА_13 за праве плече, наніс два удари правою рукою, долонею стиснутою в кулак в ліву частину голови ОСОБА_10 . Далі продовжуючи свій протиправний умисел ОСОБА_6 наніс п`ять ударів правою рукою, долонею стиснутою в кулак в обличчя та по голові ОСОБА_10 , від останнього удару ОСОБА_10 впав на асфальтоване покриття дороги на лівий бік. В цей час до ОСОБА_10 підійшла його матір ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , сіла на дорогу, підняла верхню частину тіла ОСОБА_10 , який був без свідомості, поклала його голову собі на ноги та тримала руками. ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень, схилився над ОСОБА_10 , котрий лежав без свідомості, головою на руках своєї матері обличчям в гору, та наніс два удари правою рукою, долонею стиснутою в кулак в обличчя ОСОБА_10 , а також двічі вдарив правою ногою взутою кросівок по голові та тричі по ногам ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_10 було доставлено до Новоукраїнської ЦРЛ.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді відкритої ЧМТ. Тілесні ушкодження в вигляді ЧМТ могли утворитись у термін, вказаний в постанові та відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 17 від 06.02.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.2 2.1.3. а)б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 тілесні ушкодження в вигляді множинних саден грудної клітки по задній поверхні та множинних саден у ділянці живота відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 який в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України не визнав, зазначив, що не спричиняв тілесних ушкоджень зазначених у вироку суду. Не заперечив щодо відповідальності за спричиненні тілесні ушкодження, але вважає, що вони є легкими, та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які просили подану апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд; потерпілого ОСОБА_10 та його представника адвоката ОСОБА_9 , думку прокурора, які просили вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Якщо висунуті обвинувачення у вчинені кримінально карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.

У відповідності до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Необхідно зауважити, що Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2020 року у справі №712/2341/15-к (провадження №51-6364км19) зазначив, що наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку незобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. У ч.2 ст.23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але якщо суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, останній не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі порушував питання про дослідження документів, які були досліджені судом першої інстанції, а особи - допитані в судовому засіданні, їх показання викладені у вироку та оцінені судом першої інстанції.

Фактів неповного або з порушеннями дослідження судом першої інстанції обставин кримінального провадження в клопотання обвинуваченим не наведено, так само при обговоренні клопотання про необхідність проведення судового слідства при апеляційному розгляді, ані обвинуваченим, ані його захисником не було надано такого обґрунтування у відповідності до вимог чинного законодавства.

Підстави для проведення судового слідства в суді апеляційної інстанції викладені в апеляційній скарзі прокурора фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку суду щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Колегія суддів дотримавшись вимог чинного законодавства, ретельно вивчивши заявлене клопотання про проведення судового слідства під час апеляційного розгляду, прийняла рішення про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого, оскільки визначених у ч.3 ст.404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів прокурор в обґрунтування клопотання не зазначив.

Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, то відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Учасниками судового розгляду не було надано підтверджень того, що суд нехтував вимогами кримінально процесуального закону при розгляді обвинувального акту в суді першої інстанції.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.22, ч.1 ст.337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

Стосовно доведеності вини у вчиненні злочину поза розумним сумнівом колегія суддів дійшла наступного висновку.

В основу доведеності вини у пред`явленому обвинуваченні судом першої інстанції було покладено показання потерпілого, свідків та письмові матеріали, які перевірялись апеляційним судом під час проведення апеляційного розгляду.

При розгляді справи в суді першої інстанції обвинувачений зазначив, що 01.01.2018 року він зустрів ОСОБА_11 та вони спілкувались, потім подзвонив ОСОБА_10 та запросив їх до себе додому щоб вони його посіяли. В подальшому ОСОБА_10 приїхав за ними на автомобілі та вони поїхали до нього. Коли вони проїжджали через цвинтар, то ОСОБА_10 поїхав не дорогою, а через поле, ямами, що не сподобалось обвинуваченому. ОСОБА_11 разом з ним перебували у автомобілі на задньому сидінні. Коли приїхали до ОСОБА_10 до дому, вони його посіяли та сіли за стіл, випивши по п`ятдесят грамів горілки, потім ОСОБА_10 почав обіймати його та тягнути на себе. Коли він виривався від ОСОБА_10 , то зачепив ногами стіл, який перевернувся. В цей час до кімнати зайшла мати ОСОБА_10 - ОСОБА_33 , якій він повідомив, що в них все в порядку. В подальшому він вирішив піти додому, взяв свою куртку та вийшов на вулицю, але за ним вибіг ОСОБА_10 та сказав, щоб він не йшов, а також почав його обіймати, цілувати та потім почав на нього вистрибувати. Їхня розмова на вулиці відбувалась біля домоволодіння ОСОБА_16 . Пройшовши близько 20 метрів по вулиці ОСОБА_10 знову почав на нього вистрибувати та шарпав його за новий пуховик, який розірвав, а також просив його повернутись до нього додому. Коли ОСОБА_10 на нього вистрибував він його від себе відштовхував та просив щоб той зупинився, але в подальшому коли ОСОБА_10 в черговий раз хотів на нього вистрибнути він відхилився від нього та ОСОБА_10 зачепив його по голові та він розлютився і сказав йому, що тепер він його буде бити. В подальшому ОСОБА_10 почав від нього бігти по вулиці, а він його хотів наздогнати, але ОСОБА_24 перечепившись, впав та дуже сильно вдарився головою та він відразу заспокоївся. В цей час вибігла мати ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , яка підбігла до ОСОБА_34 , присіла та положила його голову собі на коліна. В подальшому він визвав швидку допомогу та, підійшовши до них, хотів перевірити чи є у ОСОБА_10 . пульс та його мати відмахнула руку від ОСОБА_34 та вказала йому, що він буде відповідати за скоєне. За вказані дії ОСОБА_13 він дуже на неї розгнівався, ображав її нецензурними словами та взявши її за вухо, вказав, щоб вона подивилась чи дихає ОСОБА_10 , також підпалював запальничку біля її голови з метою з`ясувати в якому стані перебуває ОСОБА_35 . Коли ОСОБА_24 лежав, то він його 2 рази своєю долонею похлопав по щоках та ногою штовхнув по тулубу, щоб він вставав. ОСОБА_10 без свідомості знаходився хвилин 30-40, а також він бачив, що у ОСОБА_10 з вуха текла кров та були збиті ноги і руки. Крім того він підійшовши до забору вирвав штахет, який відразу викинув. Потім до них вийшов чоловік ОСОБА_16 та вказав йому, щоб він заспокоївся. Він просидів коло них 20 хвилин на бордюрі, мати ОСОБА_34 не давала підійти до нього та він 2 рази телефонував у поліцію. Крім того вказав, що коли ОСОБА_24 перебував у лікарні, він ходив його провідувати, а також додав, що жодного удару він ОСОБА_24 не наносив. Вказав, що в подальшому неодноразово ходив до родини ОСОБА_24 пропонував допомогу, але вони відмовились. Також додав, що він вважає що потерпілий навмисно імітує в судових засіданнях невідворотні зміни обличчя, які має внаслідок отриманих травм, але в звичайному житті таких не має.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 01.01.2018 року він зустрівся з обвинуваченим, а також із ОСОБА_11 та вони разом поїхали до нього додому, щоб хлопці посіяли. Вказав, що до того, як зустрітись з хлопцями він випив 100 грамів горілки, а також повідомив що в нього з ОСОБА_6 ніяких конфліктів до вказаної події не було. В подальшому вони сиділи в хаті в трьох, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та він. Крім того в хаті ще була його мати ОСОБА_13 . В подальшому отямився вже в лікарні, про отримані травми нічого не пам`ятає. Конфліктів з обвинуваченим до цієї події в них не було. Про те, що його було побито він дізнався від слідчого. Витрати на лікування він сам оплачував та по теперішній час вимушений проходити лікування в зв`язку з отриманими травмами. ОСОБА_6 кошти на лікування йому не відшкодував.

Крім того суд першої інстанції обґрунтував вирок показами

Свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції пояснила, що 01.01.2018 року вона перебувала в своєму домоволодінні по АДРЕСА_3 . В подальшому приїхав син, який був разом з Руденком та Вишнею, які потім зайшли в хату та посіяли. ОСОБА_29 був збуджений та наказав їй йти дивитись телевізор. Перебуваючи в хаті ОСОБА_6 взяв ОСОБА_34 в замок ліктем та повалив на диван. Потім ОСОБА_35 взяв цигарку та вийшов у двір, а за ним вийшли ОСОБА_29 та Вишня. Через декілька хвилин зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила їй, що ОСОБА_6 . б`є ОСОБА_34 та вибігши на двір, вони почали кричати, щоб він припинив свої дії. Потім вона, перебуваючи на відстані близько 15 метрів, бачила, як ОСОБА_36 швидко біг на гору, але ОСОБА_29 його наздогнав та разів 5 вдарив рукою зжатою в кулак в ліву частину обличчя. ОСОБА_24 впав без свідомості та було видно як з його лівого вуха пішла кров. В подальшому ОСОБА_6 продовжував бити ОСОБА_10 ногами по голові. Потім вона підійшла до ОСОБА_10 сіла на дорогу, та положила собі на коліна його голову. ОСОБА_6 продовжував наносити удари рукою та ногою по голові ОСОБА_10 , а також ще завдавав удари по ногах. Крім того, коли вона тримала на колінах голову ОСОБА_10 , ОСОБА_6 тягав її за вухо, намагався підпалити запальничкою волосся та бігав навкруги них, а потім почав відривати від паркану штахет. ОСОБА_6 бив її сина у верхню частину тіла (груди, лице) більше десяти разів. Коли це все відбувалось на дворі було добре видно. В подальшому, десь через три дні від події ОСОБА_6 до неї звертався з пропозицією вказати, що її син ОСОБА_35 отримав тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку, а також дзвонив по телефону та висловлював погрози.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні вказала, що 01 січня 2018 року вона перебувала в себе в дома та почула крик, виглянувши у вікно вона побачила ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . ОСОБА_6 стояв лицем до ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 в півоберта до ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_6 почав наносити ОСОБА_10 удари в обличчя, бив правою рукою в ліву частину голови, скроню та вухо. Потім вона зателефонувала матері ОСОБА_24 та вийшла на подвір`я. В подальшому вона почула сильний крик знизу по вулиці та потім пробіг ОСОБА_24 за ним біг ОСОБА_29 та вона пішла подивитись, що відбувалось на вулиці та побачила, як ОСОБА_24 лежав на лівому боці ногами до бордюра, а мати ОСОБА_24 кричала, що ОСОБА_37 вбив її сина. Після цього вона пішла викликати працівників поліції, а чоловіку вказала, щоб той викликав швидку допомогу, а також вказала, що ОСОБА_29 був дуже агресивний. В подальшому вона побачила, як ОСОБА_38 сидить на землі та тримає голову сина в себе на руках. ОСОБА_6 бив ногами 5-6 разів ОСОБА_24 , який лежав на землі і кулаками по голові. Ногами бив ОСОБА_24 і в спину і в стегна. ОСОБА_24 був без тями та блідий, коли лежав на землі. Тілесні ушкодження, які були у ОСОБА_24 вона не бачила, було видно тільки, як з лівого вуха набігла кров, яку потім затирала тітка ОСОБА_29 - Альона. Крім того телефонували родичам ОСОБА_29 , щоб вони його заспокоїли. Крім того вказала, що ОСОБА_29 кричав ОСОБА_24 , що той його залишив голим і босим, а ОСОБА_24 казав "давай поговоримо", а також додала, що вказана подія тривала з 13:15 год до 14:45 год. Крім того вказала, що ОСОБА_10 ударів ОСОБА_6 не наносив.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснив, що 01.01.2018 року він перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 . В цей час до нього підбігла його дружина ОСОБА_16 та повідомила йому, щоб він викликав поліцію та швидку оскільки б`ють ОСОБА_24 . Підійшовши до воріт він побачив, як ОСОБА_38 , мати ОСОБА_34 , сиділа на асфальті та тримала голову ОСОБА_34 на руках. ОСОБА_6 взяв за плече ОСОБА_10 та наніс йому чотири удари в обличчя. Крім того ОСОБА_6 відламував штахет від паркану, потім кинув його на асфальт та намагався підпалити волосся ОСОБА_40 . Відстань між ним та ОСОБА_41 була близько 10 метрів. ОСОБА_24 перебував без свідомості, але потім його мати підняла та повела до дому. ОСОБА_6 не був п`яний, але перебував напевне під дією якихось речовин, був дуже агресивний. Крім того ОСОБА_6 здійснював на нього вплив через його онука ОСОБА_42 , якого побив та вказав йому передати бабусі, щоб вона не розпускала свого язика.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною рідного брата ОСОБА_10 , та вони 01.01.2018 року перебували в гостях коли їм зателефонував сусід та повідомив, що біля домоволодіння Вадима перебуває швидка. В подальшому ОСОБА_35 сам вийшов зі швидкої та з лівого вуха в нього текла кров. В лікарні йому робили знімки, була блювота та він періодично втрачав свідомість. ОСОБА_35 довго перебував в приміщенні приймального відділення. Близько 19.00 год його перевели в хірургічне відділення та лікар ОСОБА_44 сказав, що травми тяжкі. Вказала, що вони хотіли відвести ОСОБА_34 до м. Кропивницький, але їм сказали, що вони його можуть не довести та він помре. Також зазначила, що 03.01.2018 року вони ОСОБА_34 забрали до дому та його направили на лікування до м. Кропивницький. Зранку 04.01.2018 року вони поїхали в Кропивницьку обласну лікарню, де ОСОБА_35 проходив стаціонарне лікування. Зі слів матері ОСОБА_34 - ОСОБА_33 , їй відомо, що ОСОБА_45 побив ОСОБА_46 .. Також зазначила, що знає ОСОБА_45 тривалий час, але після отриманих травм внаслідок побиття, в останнього змінилось обличчя. Також вказала, що кошти на лікування ОСОБА_10 повністю сплачувала родина ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Новоукраїнській ЦРЛ, лікарем - травматологом. 01.01.2018 року ОСОБА_10 був доставлений до лікарні каретою швидкої допомоги. При огляді ОСОБА_10 було видно, що з вуха текла кров, наявні були садна на обличчі та животі. ОСОБА_24 перебував в свідомості та повідомив, що його побив сусід, а також вказав, що вживав алкоголь в кількості приблизно 300 гр. Огляд ОСОБА_24 проводив черговий лікар, потім він, а також ОСОБА_48 - лікар невропатолог та ОСОБА_49 лікар - лор, результати огляду були записані до історії хвороби ОСОБА_10 . Діагноз, який був поставлений ОСОБА_10 - перелом основи черепа, струс головного мозку, розрив барабанної перетинки. 04.01.2018 року був направлений до обласної лікарні за направленням лікаря, який здійснював лікування потерпілого - Мостового. Крім того додав, що стан ОСОБА_10 при доставленні його до лікарні був середньої тяжкості.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Новоукраїнській ЦРЛ, лікарем - травматологом. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_24 був доставлений до лікарні каретою швидкої допомоги, попередній огляд проводив лікар травматолог ОСОБА_44 , а також огляд проводили ОСОБА_48 - лікар невропатолог та ОСОБА_49 лікар - лор. Діагноз, який був поставлений ОСОБА_10 - ЗЧМТ, перелом кісток черепа, струс головного мозку, розрив барабанної перетинки та було призначено лікування. Причина переводу ОСОБА_24 до обласної лікарні, потрібно було виключити перелом кісток черепу, наприклад проведення МРТ головного мозку. Після проведення МРТ ОСОБА_10 було госпіталізовано до обласної лікарні. Згідно листка призначення ліки були придбані за кошти хворого.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Кропивницькій обласній лікарні, лікарем- нейрохірургом. Потерпілий ОСОБА_24 проходив лікування в 2018 році. Вказав, що може коментувати лише історію хвороби та вказав, що він заповнював медичну документацію. Крім того пояснив, що в епікризі було надано всі рекомендації щодо лікування на найближчий час, а далі для лікування направлено за місцем проживання.

Свідок ОСОБА_52 в судовому засідання пояснила, що вона працювала в хірургічному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_6 медичною сестрою. 01 січня 2018 року потерпілого ОСОБА_10 було доставлено в приймальне відділення в стані алкогольного сп`яніння, що з ним трапилось - він повідомити не зміг. Крім того вказала, що в ОСОБА_24 були збиті руки та травмована голова.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання пояснив, що 01 січня 2018 року він разом з ОСОБА_6 перебували біля магазину та в цей час зателефонував ОСОБА_10 та запросив їх приїхати до нього, посіяти. ОСОБА_6 разом з ним поїхали до ОСОБА_24 додому. Мати ОСОБА_24 накрила їм на стіл та вони випили по чарці. В подальшому ОСОБА_29 та ОСОБА_24 почали в домоволодіння один одного штовхати та потім ОСОБА_29 пішов додому, а ОСОБА_24 пішов його наздоганяти та він вийшов з домоволодіння в двір щоб покурити. На вулиці, де перебували ОСОБА_24 та ОСОБА_29 він побачив, як вони почали легенько штовхати один одного та сперечатись. ОСОБА_35 кричав ОСОБА_29 : "повернись все буде нормально". ОСОБА_29 продовжував йти та ОСОБА_35 на нього пригнув, але ОСОБА_29 його скинув і ОСОБА_24 перекрутившись впав та втратив свідомість. Потім вибігла ОСОБА_53 та поклала голову сина собі на руки. В цей час ОСОБА_29 пнув ногою ОСОБА_24 та вказав, що той прикидається. Крім того вказав, що в цей час він перебував від них на відстані 3-4 метрів, крові не бачив, обличчя в ОСОБА_24 також в крові не було, а також додав, що ОСОБА_29 ударів руками по обличчю ОСОБА_24 не наносив та повідомив, що також на вулиці перебувала мати ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , яка була на відстані 30-40 метрів та ОСОБА_54 , які були на відстані 50 метрів.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засідання пояснила, що вона була свідком цих подій так як перебувала у своєму дворі. Вказала, що по вулиці йшов ОСОБА_29 за ним йшов ОСОБА_24 та шарпав його, потім стали розмовляти на підвищених тонах та стали шарпати один одного. Сусідка ОСОБА_55 зробила їм зауваження. В подальшому ОСОБА_24 схопив за курточку ОСОБА_29 , а той каже йому: "відійди, я розтоплю, посплю та потім поговоримо" та в подальшому ОСОБА_29 відштовхнув ОСОБА_24 . Потім ОСОБА_24 біг по вулиці, а за ним біг ОСОБА_29 , після чого ОСОБА_24 падав, а ОСОБА_29 пробігав мимо. З двору вибігла мати ОСОБА_24 на поклала голову сина собі на руки, а також вказану подію бачили Шевцові. Крім того вказала, що бачила рух ногою ОСОБА_29 біля ОСОБА_24 , але куди - вона не бачила, а також додала, що вказана подія тривала близько двох годин та вона бачила все тільки частково (по пояс), оскільки висота її паркана близько двох метрів.

Свідок ОСОБА_56 в судовому засідання пояснила, що в цей день вона перебувала на зміні так, як працює в Новоукраїнській ЦРЛ медичною сестрою. Після обіду їй зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила, що ОСОБА_37 та ОСОБА_35 побились, ОСОБА_35 був без свідомості, а також вказала, що ОСОБА_29 визвав всіх та вони пішли в сторону ОСОБА_24 . На роботі вона бачила біля входу в лікарню машину ОСОБА_24 , приїхав брат ОСОБА_24 та його мати. ОСОБА_57 їй сказала, що ОСОБА_29 та її син не бились, а штовхали один одного, вказала, що ОСОБА_29 був неадекватний, палив їй волосся, стукав ногою по ОСОБА_58 . В подальшому лікар ОСОБА_44 повідомив, що у ОСОБА_24 щось з вухом напевне лапнула перепонка. ОСОБА_24 перебував в палаті та казав, що вони з другом розберуться.

Окрім показів свідків вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які визнані достовірними, та їм надана оцінка у судовому рішенні:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2018 року з відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_16 під час проведення якого остання показала обставини, механізм і спосіб вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_45 , обвинуваченим ОСОБА_6 ( т.№ 4 а.с.163-167).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2018 року з відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_13 під час проведення якого остання показала обставини, механізм і спосіб вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_45 , обвинуваченим ОСОБА_6 ( т.№ 4 а.с.168-172).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2018 року та ілюстрованій таблиці до протоколу слідчого експерименту від 23.02.2018 року за участю свідка ОСОБА_11 ( т.№ 4 а.с.173-179).

- висновком експерта № 17 від 06.02.2018 року, відповідно до якого: згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження в вигляді: відкритої ЧМТ: забій лівої скроневої частки і обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, пневмоцефалія, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки, перелом піраміди лівої скроневої кістки, посттравматичний середній перфоративний отит зліва, парез лицевого нерва зліва, синець в ділянці носа; множинних саден грудної клітки по задній поверхні, множинних саден у ділянці живота. Тілесні ушкодження в вигляді відкритої ЧМТ утворилися внаслідок не менш двох травматичних впливів тупим (ми) предметом (ами) в ділянку обличчя з подальшим падінням з контактом з тупим предметом з переважаючою контактуючою поверхнею потилично-тім`яною ділянкою зліва, про що свідчить наявність розходження потиличного шва з переломом лівої тім`яної кістки, двобічного забою обох лобних часток, а перелом піраміди лівої скроневої кістки найймовірніше утворився від травматичного впливу в нижню щелепу. Тілесні ушкодження в вигляді відкритої ЧМТ могли утворитися у термін, вказаний в постанові; відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Тілесні ушкодження в вигляді множинних саден грудної клітки по задній поверхні та множинних саден у ділянці живота відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Зробити висновок щодо кількості травматичних впливів, характеристик контактуючої поверхні травмуючого (их) предмету (ів), а також давності виникнення ушкоджень не представляється можливим через відсутність достатнього опису морфологічних характеристик ушкоджень. За даними медичної літератури в своєму клінічному перебігу забій речовини головного мозку зазвичай супроводжується втратою свідомості, але об`єктивних судово- медичних даних, за якими можна було б судити, чи була втрата свідомості у ОСОБА_10 , не має. Отже однозначно судити про можливість гр. ОСОБА_10 після отримання ушкоджень в вигляді відкритої черепно-мозкової травми здійснювати будь-які активні дії неможливо (т.№ 4 а.с.182-182).

- висновком експерта №20/17 від 08.02.2018 року, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження в вигляді: відкритої ЧМТ: забій лівої скроневої частки і обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, пневмоцефалія, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки, перелом піраміди лівої скроневої кістки, посттравматичний середній перфоративний отит зліва, парез лицевого нерва зліва, синець в ділянці носа; множинних саден грудної клітки по задній поверхні, множинних саден у ділянці живота. Тілесні ушкодження в вигляді закритої ЧМТ: забій обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки; множинних саден грудної клітки по задній поверхні, множинних саден в ділянці живота могли утворитися за обставин, зазначених свідком ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту за її участю від 05.01.2018 року.

Тілесні ушкодження в вигляді відкритої ЧМТ: перелому піраміди лівої скроневої кістки з забоєм лівої скроневої частки, синця в ділянці носа, а також множинних саден у ділянці живота могли утворитись за обставин, зазначених свідком ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту за її участю від 05.01.2018 року.

Тілесні ушкодження в вигляді відкритої ЧМТ: забій лівої скроневої частки і обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки, перелом піраміди лівої скроневої кістки, синця в ділянці носа, а також множинних саден грудної клітки по задній поверхні, могли утворитись за обставин, зазначених свідком ОСОБА_13 під час додаткового допиту свідка за її участю від 06.02.2018 року.

Тілесні ушкодження в вигляді відкритої ЧМТ утворилися внаслідок не менш трьох у сукупності травматичних впливів тупим (ми) предметом (ами), з яких два було нанесено в ділянку обличчя (один у ділянку носа, другий - у ділянку нижньої щелепи) з подальшим падінням з контактом з тупим предметом з переважаючою контактуючою поверхнею потилично-тім`яною ділянкою зліва (третій травматичний вплив). Зробити висновок щодо кількості травматичних впливів, внаслідок яких виникли ушкодження в ділянці живота і задньої поверхні грудної клітки, не представляється можливим через відсутність достатнього кількісного опису і опису детальної локалізації ушкоджень у медичній документації (т.№ 4 а.с.183-187).

- висновком експерта №35/17 від 26.02.2018 року, відповідно до якого: згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження в вигляді: відкритої ЧМТ: забій лівої скроневої частки і обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, пневмоцефалія, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки, перелом піраміди лівої скроневої кістки, посттравматичний середній перфоративний отит зліва, парез лицевого нерва зліва, синець в ділянці носа; множинних саден грудної клітки по задній поверхні, множинних саден у ділянці живота.

Згідно тексту протоколу проведення слідчого експерименту «... впав він обличчям вниз, але перекрутився начебто зробив кувирок через голову та впав на спину. Коли він падав то вдарився головою об асфальт...», «...він спіткнувся і впав вперед на голову потім зробив начебто кувирок вперед та опинився на спині...», можна зробити висновок, що контакт з асфальтом відбувся лобною або лобно-тім`яною ділянкою голови, а отже тілесні ушкодження в вигляді закритої ЧМТ: забій обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки, не могли утворитися за обставин, зазначених свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 23.02.2018 року. Тілесні ушкодження в вигляді множинних саден грудної клітки по задній поверхні могли утворитися за обставин, зазначених свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 23.02.2018 року. Тілесних ушкоджень в вигляді синців, саден, ран в ділянці нижніх кінцівок немає, тому судити, чи був здійснений травматичний вплив в дані ділянки, неможливо (т.№ 4 а.с. 188-191).

- висновком експерта №52/17 від 25.04.2018 року, відповідно до якого: згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження в вигляді: відкритої ЧМТ: забій лівої скроневої частки і обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, пневмоцефалія, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки, перелом піраміди лівої скроневої кістки, посттравматичний середній перфоративний отит зліва, парез лицевого нерва зліва, синець в ділянці носа; множинних саден грудної клітки по задній поверхні, множинних саден у ділянці живота.

Тілесні ушкодження в вигляді відкритої ЧМТ утворилися внаслідок не менш трьох у сукупності травматичних впливів тупим (ми) предметом (ами), з яких два було нанесено в ділянку обличчя (один у ділянку носа, другий - у ділянку нижньої щелепи) з подальшим падінням з контактом з тупим предметом з переважаючою контактуючою поверхнею потилично-тім`яною ділянкою зліва (третій травматичний вплив). Зробити висновок щодо кількості травматичних впливів, внаслідок яких утворилися ушкодження в вигляді множинних саденен у ділянці живота та по задній поверхні грудної клітки не представляється можливим через відсутність достатнього опису морфологічних характеристик ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися за різноманітніших обставин, у тому числі і за обставин, зазначених підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 17.04.2018 року (т.№4, а.с. 192-195).

- протоколом огляду місця події від 04.01.2018 року та фототаблиця до протоколу ОМП, відповідно до якого місцем огляду є територія вилиці Ілліци, що в АДРЕСА_4 . Зі слів ОСОБА_59 на даному відрізку проїжджої частини відбулося побиття ОСОБА_60 . При огляді даної ділянки будь-яких слідів побиття не виявлено (т.№ 4, а.с.201-204);

- протоколом про результати аудіо- та відео контролю за особою від 20.02.2018 року та DVD диск на якому зафіксовано покази ОСОБА_6 про вчинення ним злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України (т.№5, а.с.107-112);

- протоколом про результати аудіо- та відео контролю за особою від 20.02.2018 року та DVD диск на якому зафіксовано покази ОСОБА_11 про вчинення злочину ОСОБА_6 передбаченого ч.1 ст.121 КК України (т.№ 5, а.с.118-121);

- протоколом огляду предметів від 24.04.2018 року (т.№ 5, а.с.122);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.04.2018 року (т.№5, а.с.123);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2018 року з відеозаписом до нього за участю ОСОБА_6 ( т. № 5 а.с.124-130).

- протоколом копіювання відеозапису з відео камери Cenon lagrea FS 406 S/N НОМЕР_1 , на лазерний носій інформації від 17.04.2018 року та DVD диск (т.№5, а.с.129-130);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.04.2018 року (т.№5, а.с.131-132).

Перевіряючи апеляційні вимоги порушені в апеляційній скарзі обвинуваченого колегія суддів дійшла наступних висновків.

1. В клопотанні 25.02.2021р. про призначення комплексної судово-медичної експертизи для встановлення наслідків встановлення тілесних ушкоджень та механізму їх отримання відповідно до показів свідка ОСОБА_11 послався на те, що ОСОБА_11 , безпосередньо був свідком події, але з ним не були проведені слідчі дії щодо відеозапису відтворення події, а були зроблені лише фото зйомки відтворення події.

Щодо відмови у витребуванні медичної документації потерпілого ОСОБА_10 та призначенні комплексної судово-медичної експертизи.

Обвинувачений протягом досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції користувався правовою допомогою, його інтереси представляло декілька захисників почергово.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_61 в судовому засіданні було заявлено клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи, та клопотання про витребування доказів, а саме медичної картки потерпілого ОСОБА_10 .

Суд відмовляючи в задоволенні зазначеного клопотання зазначив, що додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. На час розгляду клопотання свідок ОСОБА_11 не допитаний, висновок експерта не досліджувався, у зв`язку з чим суд дійшов висновку що клопотання є передчасно заявленим, однак це не позбавляло права повторно звернутися з вказаним клопотанням.

Стосовно витребування медичних матеріалів судом було зазначено, що клопотання захисту, подане без дотримання вимог ст.160 КПК України. Діючи у відповідності до вимог ст.ст.159, ч.2 ст.349, ст.333 КПК України, щодо тимчасового доступу до речей і документів, обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження, заходів забезпечення кримінального провадження та розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування, клопотання про витребування доказів є не обґрунтованим, а тому дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає.

При подальшому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції повторно питання щодо необхідності витребування медичних матеріалів та проведення комісійної експертизи стороною захисту, та іншими учасниками судового розгляду не порушувалось.

При розгляді апеляційної скарги, стороною захисту було лише констатовано щодо відмови в проведені такої експертизи, однак не було зазначено, що саме було порушено судом першої інстанції при вирішені клопотання з урахуванням стадії судового розгляду, обсягу досліджених матеріалів кримінального провадження. Крім того жодним іншим захисником, який в подальшому приймав участь в розгляді зазначеного кримінального провадження, ані обвинуваченим не порушувалось повторно клопотання в задоволенні якого було відмовлено.

Необхідно зазначити, що в суді першої інстанції у учасників судового розгляду не виникало питань щодо порядку отримання медичних документів потерпілого з метою призначення та проведення судово-медичних експертиз.

Стороною захисту при проведенні судового слідства не порушувалось клопотання щодо перевірки чи спростування порядку отримання медичних документів стороною обвинувачення.

2. Щодо дослідження письмових доказів, а саме показів свідка ОСОБА_62 від 04.01.2018 та протоколу слідчих дій з ОСОБА_63 від 05.01.2018 та можливою невідповідністю цих показів, показам наданим у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим кодексом.

Як установлено вимогами ст.95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч.1 ст.94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Стороною захисту не надано відомостей щодо того, що під час допиту свідка ОСОБА_62 в суді першої інстанції захисника, чи обвинуваченого було позбавлено можливості задавати питання свідку з метою усунення неточностей, чи розбіжностей. При розгляді справи в суді, суд не може оцінювати покази, які були надані учасником судового розгляду під час проведення досудового слідства, однак сторони не позбавлені можливості задавати уточнюючи питання. Суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, оцінив зазначений доказ при прийнятті відповідного процесуального рішення.

3. Ненадання судом першої інстанції належної оцінки істотним порушенням допущенним органом досудового розслідування.

- в повідомленні про підозру від 07.02.2018р. невірно вказана дата події - вказана дата 04.01.2018р., але подія відбулася 01.01.2018р.;

- в обвинувальному акті від 28.04.2018р. також невірно вказана дата події - 04.01.2018р., але подія відбулася 01.01. 2018р.;

- у висновку експерта №52/17 від 25.04.2018р. у розділі « Обставини справи» невірно вказана дата події - 04.01.2018р., але подія відбулася 01.01.2018р.;

У разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення (п.2 ч.3 ст.374 КПК).

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів.

При постановленні вироку судом першої інстанції була надана оцінка зазначених невідповідностей, а саме, суд зазначив, що на підставі всіх досліджених доказів в ході судового розгляду судом встановлено. що у формулюванні обвинувачення, стороною обвинувачення невірно вказано час, коли відбувались події даного кримінального правопорушення. Зокрема зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що події відбувались 04.01.2018 року, проте, отримавши покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази суд впевнився, що події відбувались саме 01 січня 2018 року, яку і слід вважати часом вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин посилання сторони захисту щодо невідповідності дати події кримінального правопорушення необхідно вважати 01.01.2017, оскільки при винесенні постанови про призначення експертизи була допущена помилка.

-протокол проведення слідчого експерименту від 05.01.2018р. ОСОБА_13 - не зазначене місце проведення експерименту; протокол з ОСОБА_6 від 17.04.2018р. проведення слідчого експерименту - зазначене прізвище спеціаліста, але відсутній його підпис та посада.

Звертаючи увагу на відсутність відомостей місця проведення слідчого експерименту, стороною захисту не зазначено, як це впливає на встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень, суперечить показам наданим свідком в суді першої інстанції та/чи порушує право на захист обвинуваченого.

Яким чином це вплинуло на законність джерел отримання цього доказу та правильність його результатів, за умови, що до протоколу було долучено відеозапис, на якому ці дані зафіксовано, а також те, що про всі події злочину свідок ОСОБА_13 детально розповіла усім учасникам. Крім того, дана обставина не була предметом оскарження чи дослідження в суді першої інстанції.

Не зазначення місця проведення слідчого експерименту є порушенням порядку складання процесуального документу - протоколу, однак, зазначене порушення не є істотним та таким, що є підставою для визнання протоколу недопустимим доказом.

Сумнівним є твердження сторони захисту щодо не попередження ОСОБА_13 та ОСОБА_16 про кримінальну відповідальність при проведені слідчого експерименту, оскільки в графі: за участю свідка ОСОБА_13 міститься підпис останньої, в даному абзаці викладені роз`яснення прав та обов`язків свідка, у відповідності до вимог ст.66,67 КПК України, та попередження про кримінальну відповідальність у відповідності до вимог ст. 384,385 КК України, також на при кінці аркушу протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_16 під абзацом в якому викладені роз`яснення прав та обов`язків свідка, у відповідності до вимог ст.66,67 КПК України, та попередження про кримінальну відповідальність у відповідності до вимог ст. 384,385 КК України міститься підпис останньої.

З приводу обставин свідком яких стала ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_16 , останні були допитані 18.02.2020 в суді першої інстанції. При допиті приймали участь всі учасники судового розгляду. Зауважень, заперечень від учасників судового розгляду щодо обмежень з боку суду під час допиту не надходило. Свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , було приведено до присяги свідків, та роз`яснено положення ст.384, 385 КК України. Судом не встановлено розбіжностей між протоколами проведення слідчих експериментів та показами наданими свідками під час допиту в суді, які б ставили під сумнів підстави та порядок проведення зазначених слідчих дій.

-щодо зазначення в протоколі проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 , а саме наявного запису про застосування технічного засобу фіксації, а саме відеозапис фіксується на фотоапарат «canon», та додатками до протоколу долучені фотографії.

При дослідженні зазначеного протоколу встановлено, що на четвертому аркуші протоколу зазначено, що під час проведення слідчого експерименту було проведено фотографування, що не суперечить нормам ст.240 КПК України.

-посилання на участь ОСОБА_64 , як понятого при проведенні огляду місця події 04.01.2018р., та його допиті в якості свідка, не міститься порушень вимог кримінального процесуального закону, оскільки вимогами ст.65 КПК України чітко визначає коло осіб, які не можуть бути допитані в якості свідків, та які можуть допитані за певних умов.

- відсутність даних про те, що картка стаціонарного хворого ОСОБА_13 була вилучена в порядку, передбаченому ст.160 КПК України, шляхом тимчасового доступу до речей і документів, вважає висновки експерта №52/17 від 25.04.2018р., №35/17 від 26.02.2018р. складені за результатами проведення судово-медичної експертизи, які ґрунтувалися на відомостях вказаних у висновку експерта N17 від 06.02.2018р.

Відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст.290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст.412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів під час досудового розслідування або під час здійснення судового провадження

Бездіяльність сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання ст.290 КПК України доступу до документів, які досліджував експерт, автоматично не ставить під сумнів допустимість висновку цього експерта. Більше того, таке право могло бути реалізовано під час судового розгляду кримінального провадження, що не суперечить меті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як установлено в цій справі, під час ознайомлення в порядку ст.290 КПК України з матеріалами досудового розслідування, в тому числі з даними проведеної експертизи, сторона захисту не порушувала питання про надання їй доступу до медичної документації, за результатами дослідження якої експерт сформував висновки. При цьому в ході судового розгляду захисник, подав клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи, та клопотання про витребування доказів, а саме медичної картки потерпілого ОСОБА_10 , в якому було відмовлено в зв`язку із його передчасністю, сторона захисту під час судового розгляду не заявляла клопотання про допит експерта, повторно перед судом не порушувалось питання про призначення комплексної судово-медичної експертизи, та витребування медичної картки потерпілого ОСОБА_10 .. Про ненадання на ознайомлення медичних документів захисник заявив лише під час судових дебатів в суді апеляційної інстанції.

В судових дебатах, в суді апеляційної інстанції, прокурор на твердження сторони захисту щодо порушень під час витребування медичної документації та проведення оскаржуваних експертиз зазначив, що медична документація витребовувалась у відповідності до вимог чинного законодавства, про що є наявні документи. Протягом розгляду кримінального провадження стороною захисту не ставилось під сумнів порядок отримання медичної документації.

4.Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 надані в судовому засіданні та в суді апеляційної інстанції про те, що він не спричиняв потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень, судом оцінені критично та розцінені як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення. Колегія суддів погоджується із тим, що покази обвинуваченого в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів, та в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення. Крім того, посилання обвинуваченого на спосіб транспортування потерпілого із одного медичного закладу, з припущенням того, що саме в цей період міг ускладнити свій стан здоров`я не знайшли підтвердження наявними та дослідженими судом першої інстанції матеріалами кримінального провадження, стороною захисту не надано доказів щодо даного твердження, тому колегія суддів не бере його до уваги.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпілий самостійно спричинив собі тілесні ушкодження, оскільки дуже сильно впав та вдарився головою не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Крім того, висновком експерта №35/17 від 26.02.2018 року зазначено, що згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження в вигляді…відкритої ЧМТ………….. які не могли утворитися за обставин, зазначених свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 23.02.2018 року. Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_11 і в судовому засіданні.

Суд, з урахуванням висновку експерта №35/17 від 26.02.2018 року віднісся критично до показів свідка ОСОБА_11 щодо обставин отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції встановлено, та колегією суддів перевірено при постановленні рішення, що матеріалами кримінального провадження, а саме показами свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_16 та ОСОБА_65 підтверджується, що 01.01.2018 о 14.00 год. знаходячись по вул.Іліци в м.Новоукраїнка обвинувачений ОСОБА_66 спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , а саме наносив йому удари правою рукою стиснутою в кулак в обличчя та по голові. Відповідно до висновку експерта №17 від 06.02.2018 року, експерт вказав, що згідно наданої медичної документації у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження в вигляді: відкритої ЧМТ………утворилися внаслідок не менш двох травматичних впливів тупим (ми) предметом (ами) в ділянку обличчя з подальшим падінням з контактом з тупим предметом з переважаючою контактуючою поверхнею потилично-тім`яною ділянкою зліва, про що свідчить наявність розходження потиличного шва з переломом лівої тім`яної кістки, двобічного забою обох лобних часток, а перелом піраміди лівої скроневої кістки найймовірніше утворився від травматичного впливу в нижню щелепу.

Крім цього суд вірно взяв до уваги висновок експерта № 20/17 від 08.02.2018 року, в якому зокрема зазначено, що тілесні ушкодження в вигляді закритої ЧМТ: забій обох лобних часток головного мозку середнього ступеню, розходження потиличного шву з переломом лівої тім`яної кістки; множинних саден грудної клітки по задній поверхні, множинних саден в ділянці живота могли утворитися за обставин, зазначених свідком ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту за її участю від 05.01.2018 року та свідком ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту за її участю від 05.01.2018 року.

Колегія суддів вважає, що суд вірно оцінив надані безпосередньо в суді покази свідками ОСОБА_33 , ОСОБА_16 та ОСОБА_65 , та дійшов висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що потерпілий сам собі спричинив тілесні ушкодження, оскільки сильно впав тікаючи від обвинуваченого, є неспроможними, зважаючи на характер тілесних ушкоджень.

5.Стосовно посилання сторони захисту на невиконання вимог ст.315 КПК України, не проведенні попереднього судового засідання 16.10.2019, та відсутності відповідного процесуального рішення, яке позбавило можливість сторону захисту порушити питання про повернення обвинувального акту.

Необхідно зауважити, що колегія суддів при перевірки зазначених тверджень дослідила технічний запис судового засідання. Яким встановлено, що суд першої інстанції при проведені першого судового засідання, після отримання кримінального провадження з іншого суду виконав вимоги ст.315 КПК України, однак допустив помилку не постановивши відповідне процесуальне рішення.

У відповідності до наявного технічного запису, судом вчинені всі процесуальні дії необхідні під час проведення судового засідання, відповідають вимогам ст.315 КПК України, та передбачені стадією підготовчого судового розгляду. На відміну від ст.314 КПК України при надходженні обвинувального акту до суду, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_67 надійшло в порядку ч.6 ст.34 КПК України, в даному випадку суд позбавлений можливості ставити на обговорення та вирішувати питання про повернення обвинувального акту.

Колегія суддів констатує, що виявлені порушення при проведенні підготовчого судового засідання, які виразилися у відсутності процесуального рішення, однак зазначене порушення не може бути прийнято, як істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вироку суду.

6.Твердження сторони захисту на погану якість звукозапису деяких судових засідань.

Необхідно зазначити, що при проведені судових засідань, а саме 16.10.2019, 13.10.2022 обвинувачений ОСОБА_6 не був обмежений в праві на належний захист. В зазначених судових засіданнях 16.10.2019приймав участь захисник ОСОБА_68 , 13.10.2022 захисник ОСОБА_69 .

Щодо поганої якості запису допиту свідка ОСОБА_52 , колегія суддів зазначає, що допит зазначеного свідка проводився в режимі відео конференц зв`язку, учасники судового розгляду не були обмежені в здійсненні своїх прав під час допиту свідка. Обвинувачений був присутнім в судовому засіданні та його інтереси представляв захисник ОСОБА_68 , клопотань щодо повторного допиту зазначеного свідка від учасників судового розгляду не надходило.

Виходячи із змісту показів наданих в судовому засіданні , зазначений свідок не була безпосереднім очевидцем подій, та її пояснення не можуть вплинути на кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення.

Колегія суддів бере до уваги, що допит здійснювався в режимі відео конференц зв`язку, зазначені покази містяться на диску технічної фіксації судового розгляду, однак погана якість звукозапису в даному випадку не може бути підставою для скасування судового рішення. Суд першої інстанції вчинив всі передбачені діючим законодавством дії для дотримання вимог ст. 27 КПК України.

7. Щодо безпосередності дослідження доказів судом.

Рівність сторін перед судом є одним зі складників справедливого судового розгляду, що містить фундаментальне право на змагальність кримінального провадження, зокрема, про це зазначено ЄСПЛ у справі «Бельзюк проти Польщі».

Згідно зі ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Не ґрунтується на вимогах чинного законодавства посилання захисника ОСОБА_8 щодо недотримання судом першої інстанції принципу безпосередності в зв`язку із поганим звукозаписом судового засіданні в суді першої інстанції., яке проводилось за участю всіх учасників судового розгляду, інтереси обвинуваченого представляв захисник ОСОБА_70 , від учасників судового розгляду по закінченню судового засідання не надходило застережень щодо порушення судом принципу безпосередності. Таким чином при звернені до суду апеляційної інстанції, з даною вимогою сторона захисту не надала належного підтвердження порушень допущених судом першої інстанції.

Суд першої інстанції досліджуючи всі докази в сукупності надав їм детальну оцінку та із урахуванням заперечень обвинуваченого та сторони захисту прийшов до висновку, що у відповідності до встановлених судом обставин справи вбачається, що в ході раптово виниклого конфлікту, обвинувачений умисно наносив кулаком правої руки удари в обличчя потерпілому. При цьому дії обвинуваченого носили активний, раптовий характер щодо потерпілого та не були рефлекторними.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, свідчать про те, що обвинувачений діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку за умисне заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Доказів, котрі б підтверджували отримання потерпілим тілесних ушкоджень при інших обставинах, судом першої інстанції не здобуто, та не було надано стороною захисту.

Відповідно до ст.ст.22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений не довів суду, що він не спричиняв потерпілому тілесні ушкодження.

Судом при постановлені оскаржуваного вироку надана оцінка процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 . Судом було встановлено, а стороною захисту не спростовано застосування тиску на свідків ОСОБА_33 - мати потерпілого, ОСОБА_16 , з метою зміни останніми своїх показів на користь ОСОБА_6 задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вислови щодо навмисного викривлення обличчя потерпілим, в судовому засіданні нібито внаслідок отриманих травм. Судом першої інстанції надана оцінка зазначеній поведінці особи, яка жодним чином не шкодує про вчинене та намагається в будь-який спосіб уникнути відповідальності.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно роз`яснень п.п.1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який вважається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання: визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, мас бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як слідує із змісту вироку обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження. Ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України - скоєно тяжкий злочини. Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлені. Обставин, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України судом першої інстанції визнано скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, не працюючий, утриманців не має, на «Д» обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Судом першої інстанції враховано досудову доповідь та висновок Добровеличківського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк можливе у винятковому випадку. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого у громаді можливе за умови здійснення посиленого нагляду, застосування заходів соціально-виховного впливу та проходження пробаційних програм. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як високий.

Суд першої інстанції зваживши у сукупності викладені обставини, врахувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини, прийшов до вірного висновку про те, що слід призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд знайшов, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в умовах ізоляції від суспільства, та відсутності підстав застосуванню ст.69,75 КК України, що відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні, а тому апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2023, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України без зміни.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з дня взяття під варту з 29.04.2024.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2