ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/524/24 Справа № 188/117/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого машиністом гірничих виїмкових машин ВП ШУ Першотравенське ДТЕК Павлоградвугілля, зареєстровано та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , задоволено та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з 23 години 40 хвилин 13 лютого 2024 року до 23 години 40 хвилин 12 квітня 2024 року.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 встановлено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 233 600,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_8 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з м. ПершотравенськДніпропетровської області;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України;

- утримуватися від спілкування із свідками за провадженням, як безпосередньо так і через третіх осіб за винятком участі у процесуальних діях, в тому числі і через адвокатів.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленої слідством особи, не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання наркотичних речовин, умисно, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів», а також Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, умисно, незаконно придбав кристалічну речовину загальною масою 0,0693г, яка містить психотропну речовину «метамфетамін», обіг якої обмежено, загальною масою 0,0514г, яку незаконно зберігав за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , з метою подальшого незаконного збуту.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вищевказаної психотропної речовини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_8 , перебуваючи на автостоянці шахти «Ювілейна» вул. Степова 3, смт. Петропавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, 13.02.2024 приблизно о 15.36 год. незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані особи легендовані) один прозорий сліп-пакет з кристалічною речовиною масою масою 0,0693г, яка містить психотропну речовину «метамфетамін», обіг якої обмежено, загальною масою 0,0514г за що, відповідно, отримав від ОСОБА_10 (анкетні дані особи легендовані), грошові кошти у сумі 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК.

02.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК.

13.02.2024 о 22:33 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК та 14.02.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та не відповідністю вимогам діючого кримінального процесуального законодавства.

Вказує на недоведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки зі змісту показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що вони не були очевидцями збуту ОСОБА_8 наркотичних речовин їм особисто, чи іншим особам, та таку інформацію вони начебто отримали від сторонніх невстановлених осіб, а тому їх показання не можуть бути допустимими. Крім того, під час судового розгляду ОСОБА_8 пояснював, що в той день в під`їзді свого будинку він знайшов зіп-пакет з порошком білого кольору і відкривши зіп-пакет по запаху зрозумів, що це метамфетамін, так як раніше він один раз вживав цей психотропний препарат. Частину знайденого порошку він вжив особисто, а частину, яка залишилася в невеликій кількості віддав знайомому по роботі, але не продавав його. Крім того, в той-же день 13.02.2024 року в квартирі ОСОБА_8 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , але в ході обшуку також ніяких заборонених наркотичних чи психотропних речовин виявлено та вилученого не було. На наступний день, 14.02.2024 року працівниками поліції не було виявлено та вилучено заборонених наркотичних чи психотропних речовин в ході обшуку комірки для зберігання особистих речей чи робочого одягу, та в сейфі ОСОБА_8 на території 2-го блоку ДВАТ шахти Степова ДП ДХК Павлоградвугілля, що свідчить про відсутність доказів придбання та зберігання ОСОБА_8 психотропних речовин з метою збуту. У той-же час до клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим не було долучено відеозапису з веб-камери саме моменту передачі легендованою особою ОСОБА_10 . ОСОБА_8 грошових коштів в розмірі 500 гривень і відповідно передачі ОСОБА_8 легендованій особі ОСОБА_10 наркотичних засобів в обмін на гроші.

Також вважає, що висновки сторони обвинувачення та слідчого судді про начебто наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК є надуманими, оскільки крім голослівних тверджень не підкріплюються будь-якими фактичними обставинами, а тому не повинні братись до уваги при розгляді клопотання.

Крім того наголошує, що при розгляді клопотання слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце роботи, працює машиністом гірничих виїмкових машин ВП ШУ Першотравенське ДТЕК Павлоградвугілля, де характеризується позитивно, має авторитет серед колег, та його відсутність на робочому місці в період воєнного стану та дефіцитом кваліфікованих працівників у зв`язку з мобілізацією до ЗСУ значної частини кваліфікованих працівників 2-го блоку ДВАТ шахти Степова ДП ДХК Павлоградвугілля може негативно вплинути на виробничий процес з видобутку вугілля. Окрім того, підозрюваний має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , де він мешкає разом з матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, потребує постійного лікування медичними препаратами та хоча і досягла пенсійного віку, але пенсія їй не нараховується через відсутність необхідного трудового стажу, у зв`язку з чим, єдиним доходом, який забезпечує її лікування, харчування та матеріальне забезпечення є заробіток ОСОБА_8 .

На підставі викладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року та у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.1 ст.307 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.1 ст.307 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.01.2024 року (а.с.12-14); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 08.01.2024 року (а.с.15-18); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.01.2024 року (а.с.19-21); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 08.01.2024 року (а.с.22-25); протоколом огляду від 13.02.2024 року (а.с.26); протоколом огляду покупця та грошових коштів від 13.02.2024 року (а.с.27); висновком експерта №СЕ-19/104-24/6588-НЗПРАП від 14.02.2024 року (а.с.29 зв.-31).

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.1 ст.307 КК.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, про наявність існування яких свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за своїм змістом є триваючим та корисливим, за що підозрюваний отримував додаткові матеріальні блага для себе.

Разом з цим суд апеляційної інстанції констатує, що слідчий суддя, всупереч положенням п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ч.3 ст.26 та ст. 177 КПК, вийшов за межі клопотання слідчого та встановив наявність ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які не було заявлено у клопотанні слідчого, тобто слідчий суддя перебрав на себе не властиві йому функції сторони обвинувачення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан, який не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

На переконання апеляційного суду, аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, офіційного місця роботи, позитивної характеристики, матері пенсійного віку та відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Отже, визначені ч.2 ст.194 КПК підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі захисник, у наданих матеріалах кримінального провадження відсутні.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 233 600,00 грн, як альтернативного запобіжного заходу, було невірно здійснено розрахунок суми застави, оскільки відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 року з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, тобто сума застави повинна становити - 242 240,00 грн.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року скасувати на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПКу зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.183 КПК, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого-заступника начальника СВ ВП №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2024 року.

Встановити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з м. Першотравенськ Дніпропетровської області;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України;

- утримуватися від спілкування із свідками за провадженням, як безпосередньо, так і через третіх осіб за винятком участі у процесуальних діях, в тому числі і через адвокатів.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків по 12 квітня 2024 року, включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4