Дата документу 04.06.2024Справа № 554/5791/24
Провадження № 1-кс/554/6173/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши у порядку письмового провадження клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні за №0000933 від 30 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

1. Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на спеціалізований вантажний фургон MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження.

2. В обґрунтування клопотання слідчим було зазначено, що у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000933 від 30 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

3. Із змісту відомостей, внесених до ЄРДР, слідує, що 30 травня 2024 року близько 12 год 00 хв ОСОБА_5 , рухаючись заднім ходом на спеціалізованому вантажному фургоні MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по тротуару вздовж АДРЕСА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , котра в цей час перебувала позаду вантажного фургона. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР».

4. 30 травня 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено спеціалізований вантажний фургон MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , який в подальшому був переданий ОСОБА_5 на відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Постановою начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 30 травня 2024 року вищевказаний вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000933 від 30 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

6. Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій,експертних досліджень, забезпечення збереження речового доказу, запобіганню зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна щодо тимчасово вилученого транспортного засобу. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам.

7. У судове засідання слідчий ОСОБА_2 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляду клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

8. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

9. Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

10. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

11. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

12. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

13. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

14. Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

15. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

16. Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

17. Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт

майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

18. Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

19. Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що тимчасово вилучене в ході проведення огляду від 30 травня 2024 року майно, зокрема спеціалізований вантажний фургон MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , є доказом вчинення злочину, може містити на собі його сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

20. Слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна надасть можливість провести з ним ряд необхідних органу досудового розслідування слідчих та процесуальних дій, експертних досліджень. Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження та слідів злочину, що в подальшому перешкодить виконанню завдання кримінальному провадженню.

21. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

22. Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить слідчий, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

23. На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності, завдання кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна із позбавленням права на відчудження, розпорядження та користування ним.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене від 30 травня 2024 року в ході проведення огляду майно, зокрема спеціалізований вантажний фургон MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження та користування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7