Справа №592/8187/24
Провадження №1-кс/592/3504/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши клопотання дізнавача Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000743 від 15.05.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач своє клопотання мотивує тим, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб TOYOTA Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав службове посвідчення УГВ серії НОМЕР_2 від 16.12.2021 р. із наявними ознаками підробки.

В ході огляду місця події від 15.05.2024 р. було вилучено службове посвідчення на ім`я ОСОБА_4 серія КІА10-06КІА та запаковано до спецпакету № PSP 2201878/

Вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та у відповідності до ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном на яке необхідно накласти арешт, з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального правопорушення.

У судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися.

Дослідивши матеріали клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 15.05.2024 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000743 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку дізнавача відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Долученими до матеріалів клопотання відомостями не доведена відповідність вказаного майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні, також таких даних не містить.

Таким чином, дізнавач приймаючи таке рішення обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь-якої вказівки про можливу належність цього майна до речових доказів.

З огляду на викладене, клопотання дізнавача задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000743 від 15.05.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України залишити без задоволення.

Службове посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , серія КІА10-06КІА повернути ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1