печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001997, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0001997 від 24.09.2015 за фактом вчинення ОСОБА_4 закінченого замаху на давання хабаря працівникам Генеральної прокуратури України в розмірі 40 000 доларів США, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції Закону України від 05.05.2011).

У ході досудового розслідування встановлено, що постановами слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.1998 у кримінальній справі №49-842, яка надалі об`єднана з кримінальною справою №49-800 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, накладено арешт на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Даним нерухомим майном управляла ОСОБА_6 на підставі договору-доручення від 01.05.2011 №0105-11, укладеного між нею та ОСОБА_4 , і була обізнана про існування заборони (арешту) Генеральної прокуратури України на відчуження вказаних квартир та офісного центру.

Після цього протягом травня 2011 року ОСОБА_6 вступила в злочинну змову із ОСОБА_7 і вони дійшли згоди на зняття арешту із вказаного нерухомого майна шляхом давання хабаря службовим особам Генеральної прокуратури України. При цьому ОСОБА_6 у телефонних розмовах та шляхом відправлення електронних листів на електронну адресу ОСОБА_4 схилила його до дачі хабаря в сумі 40 000 доларів США службовим особам Генеральної прокуратури України з метою реалізації свого злочинного плану.

Надалі 04.06.2011 ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , сприяючи йому у даванні хабаря працівникам Генеральної прокуратури України, спільно із ОСОБА_7 , прибули до ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 одержала передані ОСОБА_4 зі Сполучених Штатів Америки грошові кошти в сумі 40 000 доларів США. В цей же день ОСОБА_6 передала ці кошти ОСОБА_7 , який запевнив, що надалі ці кошти будуть передані співробітникам ГПУ за зняття арешту із нерухомого майна, належного ОСОБА_4 , однак вказаними коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

23.02.2012 за вказаним фактом ОСОБА_6 була засуджена Шевченківським районного суду м. Києва за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції від 05.04.2001), ч. 4 ст. 358 КК України.

15.04.2013 за вказаним фактом ОСОБА_7 було засуджено Шевченківським районного суду м. Києва за скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України.

Генеральною прокуратурою України 26.12.2011 під час досудового слідства у кримінальній справі №49-3288 порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України. 27.12.2011 ОСОБА_4 притягнуто як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України та того ж дня оголошено в розшук.

27.09.2012 ухвалою Печерського районного суду м. Києва (справа №1-П-22/12) ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у іншій кримінальній справі, а саме кримінальній справі №49-3574 за фактом розтрати коштів в особливо великому розмірі за попередньою змовою з колишнім Прем`єр-міністром України ОСОБА_8 , за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 5 ст. 191 КК України, та скасовано арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

24.09.2015 матеріали кримінальної справи №49-3288 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001997 та 25.04.2016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 квартиру, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001997 від 24.09.2015.

З огляду на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, подальше її відчуження або розпорядження іншим шляхом створює небезпеку знищення або спотворення речового доказу у кримінальному провадженні, відтак метою такого арешту є збереження вказаного речового доказу.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності належить двокімнатна квартира загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна №34461029).

Незастосування заборон відчуження та будь-якого іншого розпорядження вказаним майном надасть змогу ОСОБА_4 або його представнику за дорученням безперешкодно відчужувати його або іншим способом розпорядитися ним, що може призвести до втрати речового доказу.

Посилаючись на викладене, слідчий просить клопотання задовольнити та накласти арешт на квартиру підозрюваного ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна №34461029), заборонивши відчуження, розпорядження та користування таким майном. Водночас з метою недопущення відчуження, застави або іншого виду зміни власника вказаного майна, а також забезпечення передачі в управління майна, просив розглянути дане клопотання без участі власника майна та його представників.

Від прокурора групи прокурорів слідчому судді надана заява, в якій останній просить розглянути справу без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав необхідним здійснити розгляд справи у відсутність власника майна та його представників, оскільки в протилежному випадку існує ризик відчуження цього майна.

Дослідивши клопотання з додатками, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0001997 від 24.09.2015 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції Закону України №3207-VI від 07.04.2011).

25.04.2016 складено та погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, яка діяла до 01.07.2011) /а. м. 16-18/.

Вказане повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 Департаментом юстиції США у порядку міжнародної правової допомоги /а. м. 19/.

21.10.2016 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001997 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку із розшуком підозрюваного.

02.10.2020 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні відновлено.

Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 05.10.2020 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001997 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України /а. м. 50-51/.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 від 18.04.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено, у зв`язку з необхідністю у проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій /а. м. 48-49/.

Згідно відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна №34461029) /а. м. 31-32/.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в кримінальному провадженні №0001997 розслідуються обставини давання хабаря працівникам Генеральної прокуратури України за зняття арешту із належної ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений в іншому кримінальному провадженні.

Таким чином, саме на виведення спірної квартири з-під арешту було направлене злочинне посягання, що розслідується у кримінальному провадженні №0001997, а отже вказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 від 29.05.2020 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001997 за фактом вчинення ОСОБА_4 закінченого замаху на давання хабаря працівникам Генеральної прокуратури України в розмірі 40 000 доларів США, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України /а. м. 29-30/.

Таким чином, слідчим прийнято процесуальне рішення про визначення статусу вилученого майна як речового доказу, вказане процесуальне рішення оформлене у відповідності до ст. 110 КПК України.

Отже, вивчивши клопотання та матеріали, що долучені в його обґрунтування, надавши їм оцінку, слідчий суддя вважає наявними достатні підстави для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказану квартиру з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також слідчий суддя вважає, що вказаний арешт буде розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Про накладення арешту повідомити заінтересованих осіб шляхом направлення копії ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1