Справа № 161/9701/24
Провадження № 1-кс/161/2766/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 червня 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб СВ Луцького РУП ГУНП України у Волинської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В

22.05.2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб СВ Луцького РУП ГУНП України у Волинської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що за заявою ОСОБА_4 від 24.04.2024 про вчинення кримінального правопорушення не були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено вимоги ст.214 КПК України. Просить визнати бездіяльність уповноваженої особи СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви від 24.04.2024, зобов`язати уповноважену особу СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області внести відомості до ЄРДР за заявою від 24.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги, оскільки вважає її безпідставною та не обґрунтованою, оскільки ОСОБА_4 вже звертався до слідчого судді із аналогічною скаргою, у якій йому відмовили, просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися заявою про вчинення кримінального правопорушення та такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Так, відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» (Заява № 70767/01) від 06.09.2005 право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21.09.1999, заява №37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим, дізнавачем або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінального правопорушення проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст. 22 КПК України органом досудового розслідування.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, п.57, Series A, №93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

У справі Європейського суду з прав людини «Преда і Дардарі проти Італії» Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Слідчим суддею встановлено, що 24.04.2024 ОСОБА_4 подав на ім`я начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області заяву про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, в рамках досудового розслідування кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 (об`єднано із кримінальним провадженням №0000135).

Представник Луцького РУП ГУНП у Волинській області в судовому засіданні повідомила, що кримінальне провадження №0000009 об`єднано із кримінальним провадженням №0000135, досудове розслідування якого триває.

Слідчим суддею встановлено, що у заяві ОСОБА_4 від 24.04.2024 фактично не наведено короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, а зміст заяви зводиться фактично до надання власної оцінки показанням свідків, які були допитані та попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, та до незгоди заявника із прийнятими процесуальними рішеннями, в рамках кримінального провадження №0000135.

На думку слідчого судді, доводи скаржника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у скарзі обставин, при тому, що оцінка показів, які надані свідками в ході допитів може бути предметом перевірки під час досудового розслідування кримінального провадження, а не шляхом внесення відомостей до ЄРДР.

Разом з тим, звертає слідчий суддя увагу на те, що ухвалою слідчого судді від 28.05.2024 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб СВ Луцького РУП ГУНП України у Волинської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 24.04.2024 (за подібного предмету і обставин).

З наведених мотивів слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 214, 303 - 307, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб СВ Луцького РУП ГУНП України у Волинської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя