Номер провадження: 11-сс/813/836/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.05.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000441 від 06.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

установив

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про арешт майна, яке 11.04.2024 року органом досудового розслідування було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000441 від 06.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме автомобіля марки «Volvo FH13.500», н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та ключі від нього відмовити.

Автомобіль марки «Volvo FH13.500», н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та ключі від нього - повернуто власнику за належністю або уповноваженій ним особі.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна у повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді про відмову у накладенні арешту є незаконною та необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, шо фактично слідчий суддя неповністю дослідив під час розгляду клопотання матеріали кримінального провадження та зібрані докази, не прийняв до уваги фактичні обставини справи, позбавивши орган досудового розслідування речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились,подали клопотання про проведення апеляційного розгляду за їх відсутності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, продовжив апеляційний розгляд за відсутності прокурора та представника власника майна.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 170 КПК України, передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно матеріалів судової справи, в провадженні слідчого відділення ВП №3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000441 від 06.07.2023 року за фактом того, що 06.07.2023 року до чергової частини Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «Голден Харвест Тред», в якій остання просить прийняти міри правового характеру до невідомих осіб, які 03.07.2023 року біля бізнес центру «Наше Діло» за адресою вул. Середня, під приводом повернення боргу, шляхом обману заволоділи її грошовими коштами (сума матеріального збитку встановлюється).

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Малиновської окружної прокуратури м. Одеси.

Так, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено особу, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення, а саме гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 20.12.2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

15.02.2024 року постановою керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 , строк досудового розслідування у даному провадженні було продовжено до 3-х місяців, тобто до 20.03.2024 року.

19.03.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування у даному провадженні було продовжено до 5-ти місяців, тобто до 20.05.2024 року. Досудове розслідування триває.

Так, Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «VOLVO FH 13.500», з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

11.04.2024 року органом досудового розслідування проведено обшук зазначеного транспортного засобу.

Вказаний транспортний засіб, та ключі від нього були вилучені та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

12.04.2024 року слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно - автомобіль марки «VOLVO FH 13.500», з державним номерним знаком НОМЕР_1 та ключі від нього.

Мотивуючи своє клопотання слідчий зазначив, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вилучені речі та речовини зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є предметами злочину, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор окремою підставою арешту майна вважав можливу конфіскацію майна, яке передбачено як додаткове покарання за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному провадженні).

З урахуванням викладених обставин, на переконання слідчого та прокурора є всі наявні підстави щодо накладення арешту на зазначене майно.

Апеляційний суд перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, приходить до висновку, що вони є необґрунтованими, адже суперечать фактичним обставинам справи.

Перевірка обґрунтованості клопотання та інших доводів апеляційної скарги прокурора показала наступне.

Так, відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження №0000441 було зареєстроване 06.07.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме незаконного заволодіння грошовими коштами шляхом обману (а.п. 4).

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «VOLVO FH 13.500», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , із метою відшукання викрадених грошових коштів, маршрутів пересування, товарних накладних, чорнових записів, бухгалтерії, іншої номенклатури, телефонів, сім-карт мобільних операторів, банківських карт, комп?ютерної техніки, а також предметів, знарядь та засобів спеціально пристосованих для вчинення шахрайства або інших речей, що можуть використовуватись для здійснення даного злочину.

11.04.2024 року органом досудового розслідування проведено обшук зазначеного автомобіля, який в подальшому було тимчасово вилучено.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що органом досудового розслідування не обґрунтовано можливості (необхідності) використання вилученого транспортного засобу як доказу у даному кримінальному провадженні.

При цьому, є слушними зауваження представника власника майна про те, що посилання прокурора про можливу конфіскацію майна є безпідставними, оскільки санкція ч. 4 ст. 190 КК України не передбачає такого виду додаткового покарання.

Жодним чином не обґрунтовано, що дане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні або є майном, яке набуте кримінально-протиправним шляхом.

Обставини, що зазначене майно може слугувати доказом є лише припущенням слідства та жодним чином необґрунтовано.

Отже, апеляційним розглядом встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, підстави вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами злочину, відсутні.

Однак така формальна позиція сторони обвинувачення, яка відобразилася у посиланні на те, що існують безспірні підстави та підозри що вилучене майно є доказом злочину, було предметом кримінально протиправних дій, зберігає на собі інформацію, що має важливе доказове значення, містить відомості які можуть бути використані як докази факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження нічим не підтверджена та може свідчити про те, що стороною обвинувачення вживалися хоча б якісь додаткові процесуальні дії для підтвердження доказового значення вилученого майна.

Відповідно до приписів ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Отже, як видно зі змісту клопотання слідчого, він належним чином не мотивував своє клопотання в частині необхідності арешту транспортного засобу та не навів докази, які його підтверджують.

Також, апеляційний суд враховує, що на теперішній обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.07.2023 року вже направлений до суду 1-ої інстанції для розгляду по суті, отже вказане майно не мало вирішальне доказове значення у провадженні.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та вважає а судове рішення законним та справедливим, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.05.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000441 від 06.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4