Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3786/23
Провадження № 1-кп/376/161/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Сквири Київської області матеріали кримінального провадження №0000282 від 06.10.2023 за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сквира Київської області, громадянки України, маючої загальну середню освіту, перебуваючої у цивільному шлюбі, позбавленої батьківських прав, працюючої неофіційно, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 06 жовтня 2023 року після 14.00год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , умисно, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин з ОСОБА_6 , взявши зі столу у кухонній кімнаті кухонний ніж з металевим клинком, утримуючи його в правій руці, нанесла вказаним ножем один удар в область шиї з лівого боку потерпілому ОСОБА_6 , який в цей час сидів за столом, внаслідок чого спричинила останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді колото-різаної рани на шиї зліва, від якої іде рановий канал спереду-назад з ушкодженням стінки лівої загальної сонної артерії і лівої яремної вени з формуванням несправжньої аневризми лівої сонної артерії; гематоми на шиї; масивної кровотечі; геморагічного шоку ІІІ-ІV ступеня.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

13.02.2024 між прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до змісту даної угоди, ОСОБА_4 визнала обвинувачення за ч.1 ст. 121 КК України в повному обсязі пред`явленої підозри, окрім цього, між сторонами було визначено міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнала повністю, розкаялась у вчиненому. Просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник також просив затвердити дану угоду.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням проводити судове засідання без його участі, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачена не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченої, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Доля речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373,ст..ст. 374,474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 від 13.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000282 від 06.10.2023 за ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки 6 місяців.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинувачену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- предмет схожий на ніж, змиви з стільця і крісла,куртку, кофту та зарядний пристрій, що знаходиться на зберіганні в ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати..

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1