Справа № 304/188/24 Провадження № 1-кс/304/374/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000169 від 25 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

слідчий у провадженні ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000169 від 25 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме сім-картку оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Tesco mobile» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy S9+ DUOS», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_5 ; транспортний засіб марки «Mercedes Benz», р/н НОМЕР_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне переправлення громадян України через державний кордон, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, під час дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, з прямим умислом та з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення громадян України через Державний кордон України шляхом надання вказівок щодо перетину кордону та шляхом перевезення таких на автомобілі в АДРЕСА_2 . Так слідчий вказує, що 23 грудня 2023 року ОСОБА_7 , при розмові із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив останнього про можливість організації виїзду такого за кордон поза межами пунктів пропуску за 3 500 доларів США, а також у невстановлені органом досудового розслідування місці та часі домовився з ОСОБА_5 про допомогу у незаконному переправленні осіб через державний кордон поза межами пунктів пропуску шляхом надання засобів, за що той отримає винагороду. 26 грудня 2023 року за заявою ОСОБА_8 прокурором залучено останнього до конфіденційного співробітництва, однак 29 грудня 2023 року ОСОБА_7 повідомив його про необхідність залучення ще когось, оскільки займатися переправленням однієї особи йому не вигідно. 10 січня 2024 року, як вказує слідчий, прокурором залучено ще одну особу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 16 січня ОСОБА_7 попередньо домовився з вказаними громадянами щодо організації їх незаконного переправлення 17 січня 2024 року за грошову винагороду у розмірі по 3 500 доларів США з кожної особи, та з цією метою керував їх діями та діями спільника ОСОБА_5 , вичікуючи слушний час для їх незаконного переправлення. Так, 17 січня 2024 року о 05.50 год на вулиці Миру у місті Виноградів забрав вказаних осіб до автомобіля марки «Опель Віваро», р/н НОМЕР_8 , та відвіз їх на залізничний вокзал, де отримав розрахунок у сумі 7 000 доларів США, після чого надав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 чіткі вказівки з приводу їх дій на поїзді сполученням Дяково Солотвино доїхати до села Королево, де їх зустріне ОСОБА_5 та доставить до кордону, а у разі їх виявлення прикордонним нарядом нічого не говорити про них з ОСОБА_5 . Одночасно ОСОБА_7 поїхав вслід за поїздом до станції села Королево, де впевнившись, що все йде за планом, направився до м. Виноградів, однак на блокпосту «Теково» був затриманий працівниками поліції. ОСОБА_5 у свою чергу, знаходячись за вказівкою ОСОБА_7 у селі Королево Берегівського району, зустрів на залізничному вокзалі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та на автомобілі марки «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_6 , попрямував до лінії державного кодону у селі Дяково, однак о 07.33 год 17 січня 2024 року був викритий та затриманий працівниками поліції. Слідчий зазначає, що того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. В ході затримання ОСОБА_5 було проведено його обшук та виявлено мобільний телефон марки «SAMSUNG GELECSI S9+», рожевого кольору та дві сім-картки різних мобільних операторів із серійними номерами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 . Також в ході проведення огляду автомобіля марки «Mercedes Benz», р/н НОМЕР_6 , виявлено Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , яке вилучено, а транспортний засіб поміщено на майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Берегівського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області. Слідчий вказує, що показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 встановлено, що саме на вказаному автомобілі їх перевозили у напрямку села Неветленфолу (Дяково), де у подальшому вони мали незаконно перетнути Державний кордон України, а отже автомобіль використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, при цьому санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання накладення арешту на майно та вирішення долі речових доказів, слідчий зазначає, що у органу досудового розслідування існує необхідність у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, задля його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні та забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, однак прокурор у провадженні ОСОБА_11 подав заяву про розгляд клопотання без його участі та підтримав таке у повному обсязі.

Власник/користувач майна у судове засідання також не з`явився, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_12 подала клопотання, в якому просила у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити повністю через необґрунтованість такого та невідповідність вимогам КПК, а також розглянути клопотання без їх участі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі матеріалів клопотання встановлено, що органом досудового розслідування слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 25 жовтня 2023 року здійснюється досудове розслідування за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою. Так 25 жовтня 2023 року до окружної прокуратури надійшли матеріали про те, що громадянин ОСОБА_13 у період воєнного стану, з корисливих мотивів, організував схему незаконного переправлення через Державний кордон України осіб призовного віку, яким обмежено можливість виїзду за межі України.

За вказаним фактом 25 жовтня 2023 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000169 від 10 квітня 2024 року (а. к. 5).

Сімнадцятого січня 2024 року ОСОБА_5 затримано в рамках даного кримінального провадження у порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а. к. 14-19, 39-41, 42-45).

З наявного у матеріалах клопотання протоколу огляду місця події від 17 січня 2024 року видно, що органом досудового розслідування на підставі добровільної згоди користувача ОСОБА_5 було оглянуто автомобіль марки «Мерседес Бенц» марки 250Д, р/н НОМЕР_6 , сірого кольору, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; за наслідками огляду вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Берегівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, а Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 із зазначенням власника ОСОБА_6 упаковані до спецпакету НПУ PSP1295101 (а. к. 8, 9-12, 13, 24).

Окрім цього за протоколом огляду предметів від 30 січня 2024 року проведено огляд мобільного телефону марки «SAMSUNG Galaxy S9+», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_5 , який було вилучено від ОСОБА_5 , та на якому виявлено інформацію, що має оперативний інтерес для органу досудового розслідування (а. к. 55-57).

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 від 18 січня 2024 року серед іншого й вказаний мобільний телефон, чотири сім-картки різних операторів мобільного зв`язку, а також транспортний засіб «Мерседес Бенц», р/н НОМЕР_6 , сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію такого, були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000169 (а. к. 20-23).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим доведено, що вилучене майно, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000169 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

З приводу зазначення у клопотанні підстави для накладення арешту на майно як забезпечення спеціальної конфіскації, то слідчий суддя вважає таку підставу необґрунтованою, якій саме із ознак, зазначених у п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, відповідає вилучене під час огляду майно, слідчим не зазначено, а тому з даної підстави арешт майна застосований бути не може, при цьому можливість застосування такої спростовується матеріалами клопотання (а. к. 24, 27) та буде обґрунтована нижче.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Як встановив слідчий суддя, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «250D», р/н НОМЕР_6 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 (а. к. 24).

Додатково слідчий суддя на підставі матеріалів клопотання встановив, що за інформацією ТСЦ МВС № 2141 від 15 березня 2024 року № 31/28/2-2141-481 згідно з наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС, станом на 15.03.2024 за громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , транспортні засоби зареєстровані не значаться (а. к. 27).

За наведених обставин відсутності у ОСОБА_5 як особи стосовно якої здійснюється кримінальне провадження права власності на вилучений транспортний засіб (як і на будь який транспортний засіб взагалі) та з врахуванням того, що власність є одним із найголовніших об`єктів кримінально-правової охорони, якою у даному випадку підозрюваний стосовно транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» моделі «250D», р/н НОМЕР_6 , не наділений, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону розпорядження, зважаючи на встановлені ризики приховування, псування майна, яке є речовим доказом, що у свою чергу не позбавляє власника/користувача можливості користуватися таким.

Слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно в частині розпорядження таким не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000169 від 25 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_4 , майно сім-картку оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_1 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Tesco mobile» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy S9+ DUOS», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_5 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «250D», р/н НОМЕР_6 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1