14.03.2024
Справа № 642/5261/23
Провадження № 1-кс/642/45/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві старшого лейтенанта ДБР ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000807 від 04.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві старший лейтенант ДБР ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

З матеріалів указаного кримінального провадження вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000807 від 04.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 09.02.2021 № 76 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління поліції в Харківській області.

ОСОБА_4 , вступаючи до лав Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У період збройного конфлікту, 02.03.2022 збройними силами країни агресора РФ окуповано м. Балаклія Ізюмського району Харківської області.

Так, в період часу з 10.04.2022 по 20.04.2022, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління поліції в Харківській області, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та почав співпрацювати з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію м. Балаклія Харківської області за наступних обставин.

Реалізуючи свій злочинний намір, у період з 10.04.2022 по 20.04.2022, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно погодившись на співпрацю з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію м. Балаклія Харківської області та представниками окупаційної влади РФ, користуючись повноваженнями представника окупаційної влади, перебуваючи у приміщенні будівлі колишнього будинку культури, розташованому на перехресті АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на вказаній території, запобігання масових протестів місцевих мешканців, створення хибного враження у місцевого населення про турботу окупаційної влади РФ, здійснював разом з військовими ЗС та інших військових формувань РФ видачу мешканцям м. Балаклія Харківської області так званої гуманітарної допомоги (продуктів харчування) від окупаційної влади РФ.

Продовжуючи свій злочинний умисел, в період часу з 10.04.2022 по 14.06.2022, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, з особистих мотивів, не маючи на те відповідних повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, прийняв пропозицію від невстановлених в ході досудового розслідування представників збройних формувань РФ про перехід на їх сторону, зайняв посаду «полицейського патрульно постовой службы» в незаконно створеному окупаційною адміністрацією органі поліції «Балаклейскому отделе полиции», задля здійснення функцій поліцейського патрульно-постової служби на окупованій території м. Балаклея Ізюмського району Харківської області, за умови співпраці вказаного органу з представниками РФ та за законодавством РФ. При цьому ОСОБА_4 повинен був патрулювати м. Балаклія Харківської області охороняти об`єкти, які мають значення для окупаційної адміністрації РФ з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на вказаній території та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території АДРЕСА_4 .

В подальшому, перебуваючи на вказаній посаді, у період з 10.04.2022 по 10.09.2022, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, з особистих мотивів, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно погодившись на співпрацю з представниками окупаційної влади РФ, користуючись повноваженнями представника окупаційної адміністрації, здійснював патрулювання м. Балаклія Харківської області, супроводження представників окупаційної адміністрації РФ, охорону об`єктів, які мають значення для окупаційної адміністрації РФ з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на вказаній території та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території АДРЕСА_4 .

Крім того, у період з 10.04.2022 по 10.09.2022, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ, користуючись повноваженнями поліцейського незаконно створеного органу, здійснював патрулювання Балаклейського місцевого ринку, розташованого по вул. Октябрський м. Балаклія Харківської області, а також супроводження та охорону представників незаконної окупаційної адміністрації, що здійснювали стягнення грошових коштів з осіб, які здійснювали торгівельну діяльність на зазначеному ринку.

Разом з цим, у період з 01.06.2022 по 10.09.2022, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ, користуючись повноваженнями поліцейського незаконно створеного органу, здійснював охорону аптеки фізичної особи-підприємця « ОСОБА_5 », розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , у якій здійснювалася видача гуманітарної допомоги (медичних препаратів) від окупаційної влади РФ.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади РФ, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 04.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.05.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 23.09.2022;

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_5 від 14.10.2022;

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 від 14.10.2022.

Дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий умисний злочин проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 може здійснити вищезазначені дії.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на свідків та перешкоджання розгляду судом справи іншим чином унеможливлює обрання йому іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 на виклики слідчого не з`являвся, про причини неявки не повідомив, будь-яких підтверджень наявності поважних причин не прибуття на виклик до органу досудового розслідування не надав; тривалий час перебував на окупованій ЗС РФ території Харківської області, яку добровільно, з іншими працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, не залишив, є всі підстави вважати, що він і надалі намагатиметься переховуватися від органу досудового розслідування. Також, тривалий час ОСОБА_4 був працівником Національної поліції, він володіє тактикою і методами правоохоронної діяльності, методикою проведення негласних оперативно-розшукових заходів і може використати свої знання та досвід на шкоду органу досудового розслідування.

При цьому, постановою слідчого від 25.10.2022, підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук, а згідно даних Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, станом на 07.08.2022 ОСОБА_4

державний кордон України, а також лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями не перетинав.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тому, у даному випадку інший, більш м`який запобіжний захід не тільки унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а навпаки - є підґрунтям для подальшого переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

Для запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою недопущення його ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, зокрема, у тому, що він перейшов на бік ворога - ЗС РФ в умовах воєнного стану. Зазначене обумовлює те, що підозрюваний, імовірно, може вживати заходів (як на окупованій, так і підконтрольній Україні території) з тим, щоб знищити службові документи, які вказують на факти його протиправної діяльності.

Зазначене обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваному ОСОБА_4 достовірно відомі місця проживання співробітників правоохоронних органів, ветеранів АТО/ООС, які він повідомляв представникам окупаційних військ.

З огляду на це, під ґрунтом несення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, не може виключати об`єктивного ризику здійснення ОСОБА_4 (або іншими особами, в інтересах ОСОБА_4 тиску та впливу на свідків, з метою схилення їх до надання неправдивих показань, у тому числі висуненням погроз спричинення шкоди здоров`ю або позбавленням життя. ОСОБА_4 , у свою чергу, в силу тривалого часу заняття посади у Національній поліції, володіє навичками застосовування вогнепальної зброї і рукопашного бою, міг отримати вогнепальну зброю від представників окупаційних військ.

Підозрюваному ОСОБА_4 достовірно відомі способи і методи проведення оперативно-розшукової діяльності і досудового розслідування. Не можна виключати існування об`єктивного ризику того, що підозрюваний може використати свої знання і навички не для здійснення свого захисту у встановленому законом порядку, а з метою штучного створення доказів своєї невинуватості, у тому числі - виготовлення документів, які спростовуватимуть підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, впливу на сторонніх осіб з метою їхнього подальшого допиту з тим, щоб вони надали недостовірні показання, тощо.

На сьогоднішній день, ОСОБА_4 співпрацює з ЗС РФ і перебуває на території держави-агресора. Він озброєний і виконує завдання та доручення, що отримує від представників окупаційних військ. Існує цілком обґрунтоване припущення, що в ході співпраці з ворогом, підозрюваний може вчиняти кримінальні правопорушення проти населення, зокрема, патріотично налаштованих громадян, у тому числі - вчиняти злочини проти їх життя і здоров`я, власності тощо.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжним заходом є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Також, в абзаці 8 частини 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258- 258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити ОСОБА_4

13.09.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор клопотання підтримав, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, доставлений не був. Ухвала про затримання не виконана.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого, або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті. При цьому, ст. 193 ч. 6 КПК України передбачає що слідчий суддя, суд може розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише в разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений в міжнародний розшук, однак будь-які відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук у клопотанні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, та з метою недопущень порушень ст.. 5, 6 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, оскільки внесене без передбачених діючим законодавством обґрунтувань та не може бути розглянуто за відсутності особи, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 193 КПК України, відсутності прокурора, який би підтримав доводи клопотання та надав пояснення в обґрунтування заявлених вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві старшого лейтенанта ДБР ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000807 від 04.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1