Справа № 302/900/24
Провадження № 1-кс/302/181/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2024 р.смт.Міжгір`я
Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене з начальником Міжгірського відділу Хустського окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,
02 липня 2024 старший дізнавач СД відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 поштовим зв`язком направив на адресу слідчого судді клопотанням, яке погоджене з начальником Міжгірського відділу Хустського окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, та в якому просить застосувати захід забезпечення кримінального провадження арешт майна.
В ході досудового розслідування встановлено, 26.06.2024 року в чергову частину відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області, надійшло повідомлення від поліцейського СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_5 , про те, що в с.Пилипець, Хустського району Закарпатської області, працівниками поліції 26.06.2024, біля 16.00 години було зупинено транспортний засіб марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , під час чого на вказаному автомобілі, під час перевірки номера кузова рами встановлено, що він може мати ознаки знищення, перероблення.
Виїздом СОГ на місце події 26.06.2024 року проведено огляд місця події на території ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, та в ході якого було вилучено автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером « НОМЕР_3 ».
Дізнавач вказує, що вилучений транспортний засіб може мати доказове значення для проведення досудового розслідування, а для його більш детального вивчення та проведення певних слідчих дій з вилученим об`єктом, необхідний значний проміжок часу, тому виникає необхідність в застосуванні таких заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Також зазначає, що вилучені в ході огляду об`єкти можуть предметом скоєння кримінального правопорушення. Обмеження у користуванні, розпорядженні та відчуженні цим майном є необхідними для збереження цих речей. Не наклавши арешт на це майно, слідчий вважає обґрунтованим є ризик зникнення, пошкодження цього майна та унеможливить у подальшому проведення слідчих дій.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що тимчасово вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки зберегло на собі сліди скоєного кримінального правопорушення і необхідне для проведення ряду судових експертиз у даному кримінальному провадженні, з метою досягнення дієвості кримінального правопорушення, старший дізнавач вважає необхідним застосувати такий захід забезпечення як арешт майна.
В судове засідання старший дізнавач ОСОБА_3 не з?явився, про день та час розгляду клопотання повідомлялися судом своєчасно та належним чином, проте в поданому клопотанні дізнавач ОСОБА_3 просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.
Володілець (користувач) майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду поданого клопотання повідомлялися своєчасно та належним чином, проте на адресу суду ОСОБА_6 було подано письмову заяву, в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, щодо накладення арешту на автомобіль заперечує.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання дізнавача, яке погоджено прокурором, та додані до клопотання документи на його обґрунтування щодо необхідності накладення арешту на перелічене у клопотанні майно, та проаналізувавши докази на підтвердження і обґрунтування заявленого дізнавачем клопотання у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання старшого дізнавача з наступних підстав.
Згідно положень ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу, зокрема, якщо вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засобі чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно приписів ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Беручи до уваги те, що в теперішній час виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, а саме в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вищевказане у клопотанні майно.
Враховуючи, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, повернення цього майна володільцю, може призвести до зникнення, втрати та його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, вважаю необхідним винести ухвалу про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В ході досудового розслідування встановлено, що 26.06.2024 року в чергову частину відділення поліції №2 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області, надійшло повідомлення від поліцейського СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_5 , про те, що в с.Пилипець, Хустського району Закарпатської області, працівниками поліції 26.06.2024, біля 16.00 години було зупинено транспортний засіб марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , під час чого на вказаному автомобілі, під час перевірки номера кузова рами встановлено, що він може мати ознаки знищення, перероблення.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.06.2024 року вбачається, що 26 червня 2024 року в період часу з 16 години 50 хвилин по 17 годину 20 хвилин, старшим дізнавачем СД ВП № 2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 проведено огляд транспортного засобу, в ході якого було вилучено автомобіль марки «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_3 .
Стаття 290 КК України передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» констатована заборона експлуатації незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАІ в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначений порядок регламентовано Законом України «Про дорожній рух» та Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».
Згідно з пунктом 15 вказаного Порядку державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складених частин (кузова, шасі, рами, двигуна) не допускається.
Виходячи з викладеного, зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб, як власність особи, експлуатація такого транспортного засобі на території України заборонена.
Враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказаний автомобіль марки «УАЗ», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, є предметами вчинення кримінального правопорушення і зберегли на собі сліди його вчинення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підстави для накладення арешту на зазначене майно.
Крім того, подальше незаконне використання вказаного транспортного засобу, а також свідоцтва про реєстрацію ТЗ може призвести до переховування зазначеного майна, передачі його третім особам, перетворення, зникнення, що позбавить органи досудового розслідування з`ясувати обставини вчинення кримінального правопорушення через неможливість проведення відповідних судових експертиз з метою ідентифікації транспортного засобу та дійсності реєстраційних документів на нього.
З огляду на викладене, суддя слідчий вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, та слідчим суддею враховано розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що повернення тимчасово вилученого майна може привести до зникнення, його втрати, або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, та необхідності проведення в подальшому судових експертиз, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт цього майна, тому на підставі вищезазначеного, підлягає задоволенню у повному обсязі клопотання слідчого про арешт вищевказаного майна, яке було виявлено та вилучено під час огляду місця події 26 червня 2024 року.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого дізнавача СД відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучено під час огляду місця події, який проводився 26 червня 2024 року в період часу з 16 години 50 хвилин по 17 годин 20 хвилин, а саме на:
Заборонити будь-яким особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати вищезазначене рухоме майно до прийняття рішення про скасування арешту.
Старшому дізнавачу СД ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 вирішити питання щодо подальшого збереження вищевказаного майна, на яке накладений арешт.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, відповідно до п.9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, проте не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_8