Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/134/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Кропивницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту та встановлених заборон щодо спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е DAF 95 XF430, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.11.2023 року на спеціалізований вантажний тягач -Е DAF 95XF430 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Дослідивши вказану апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Також, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч. 1 та 2 ст. 309 КПК.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, постановлених у порядку ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт. Повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК оскаржувана ухвала слідчого судді про скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

До зазначеного висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 19.02.2019 по справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598кмо).

Крім того, 14.03.2023 (у справі №760/5570/22) і 24.10.2023 (у справі №569/19829/21) колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановляла ухвали про передачу кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора (в першому випадку) та касаційними скаргами власника майна і його представника (в другому випадку) на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

25.09.2023 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду закрила касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора у справі №760/5570/22 у зв`язку із відмовою прокурора від касаційної скарги.

28.11.2023 колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду постановила ухвалу у справі №569/19829/21, якою повернула матеріали провадження за касаційною скаргою на розгляд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті з мотивів того, що між провадженнями не убачається подібності правовідносин, за яких було застосовано норми права, передбачені ст. ст. 174, 309 КПК, з огляду на що констатовано відсутність підстав для відступу від висновку про застосування норм права, викладеного в ухвалі об`єднаної палати у справі №569/17036/18.

Слід звернути увагу, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

У даному випадку суддя доповідач враховує наведені вище висновки Верховного Суду та імперативні норми КПК.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. При цьому зазначена норма застосовується лише на етапі перевірки прийнятності апеляційної скарги до моменту відкриття апеляційного провадження, інших повноважень суду апеляційної інстанції щодо зазначених апеляційних скарг кримінально-процесуальним законодавством не визначено.

Ураховуючи вищенаведене суддя доповідач приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року якою відмовлено в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.11.2023 року, апеляційному оскарженню не підлягає, а тому відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , на вказане рішення суду, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 399 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, тобто адвокату ОСОБА_3 , разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2