Справа № 761/8347/24
Провадження № 1-кс/761/5893/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю ініціатора скарги ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001061, яка полягає у не розгляді клопотання від 20.02.2024 в порядку ст. 220 КПК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001061, яка полягає у не розгляді клопотання від 20.02.2024 в порядку ст. 220 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 на електронну пошту Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, скерував слідчому ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001061 від 28.12.2023 клопотання.

Станом на день подачі скарги до суду, клопотання не розглянуто, у зв`язку із чим, ініціатор скарги просить визнати бездіяльність старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , в частині ненадання відповіді на клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № №0001061 від 28.12.2023 та зобов`язати старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № №0001061 від 28.12.2023.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі з підстав в ній наведених, зазначив, що звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , з клопотанням, яке скерував на електронну пошту ТУ ДБР, розташованого у м. Києві 21.02.2024, яке відповідно до вимог КПК України слідчим розглянуто не було, просив скаргу задовольнити.

Уповноважений слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідча суддя, заслухавши думку ініціатора скарги, дослідивши матеріали скарги, дійшла наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001061.

21.02.2024 ОСОБА_3 на електронну пошту Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, скерував клопотання від 20.02.2024 у кримінальному провадженні №0001061.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність має місце у ситуації, коли дотримання прав та інтересів учасників кримінального провадження передбачає необхідність вчинення посадовою особою певної дії або прийняття конкретного рішення, однак ця особа не діє, а в результаті рішення, яке повинно прийматися, не приймається, процесуальна дія не вчиняється. КПК України регламентує оскарження на досудовому провадженні потерпілим та іншими особами бездіяльності слідчого, вичерпний перелік якої наведено в ч.1 ст.303 КПК України, в тому числі бездіяльності слідчого, прокурора, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскільки при цьому істотно зачіпаються права й інтереси особи в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів скарги ОСОБА_3 вбачається, що станом на день звернення до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні №0001061, останній не надав відповідь щодо розгляду клопотання від 20.02.2024.

Таким чином, в скарзі ставиться питання про бездіяльність слідчого, яка носить триваючий характер і не припинена шляхом належного виконання вимог ст.220 КПК України.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також при розгляді скарги слідчою суддею враховується та обставина, що уповноважений представник органу досудового розслідування, будучі повідомлений щодо часу та місця розгляду скарги до суду не з`явився, жодних доводів, на спростування обставин викладених у скарзі - не надав.

За ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, може бути зокрема, про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що на час розгляду скарги відомостей щодо розгляду уповноваженим слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, клопотання ОСОБА_3 від 20.02.2024 поданого у кримінальному провадженні №0001061, а тому слідча суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , або іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0001061, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 20.02.2024, в порядку та строки, передбачені ст.220 КПК України.

Водночас, що стосується вимог заявника щодо визнання бездіяльності слідчого та зобов`язання старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № №0001061 від 28.12.2023 слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності службових чи посадових осіб, а тому ухвалення такого рішення було б очевидним перевищенням повноважень слідчого судді в очах стороннього та незацікавленого спостерігача.

В той же час, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу слідчого в цілому, та в заплановану слідчим стратегію здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині - скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303-309, 372 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва ОСОБА_4 , або іншого уповновноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0001061, розглянути клопотання ОСОБА_3 , від 20.02.2024, у порядку та строки, передбачені ч.1 ст. 220 КПК України.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1