Справа № 204/4209/24
Провадження № 1-кп/204/867/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїз приміщення зали судових засідань кримінальне провадження № 0000886 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 06.06.2019 вироком Рубіжного районного суду Луганської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 є працездатною особою, проте офіційно непрацевлаштований; стійких соціальних зв`язків не має; підозрюється у вчиненні

умисного, тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за вчинення

якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення

волі строком до 7 років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_5

усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за

вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового

розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховуючи, що Указом ПрезидентаУкраїни № 66/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан, останній може покинути території Дніпропетровської області та України. Під час досудового розслідування не спростовано, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до семи років. На даний час, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального покарання, ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від суду. Також, є ризик, що ОСОБА_5 у зв`язку з набуттям статусу підозрюваного та можливістю ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, обізнаний про особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника та обвинуваченого, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 2ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ризик переховування від суду оцінюється з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. Крім того вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а саме суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. На думку суду вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Таким чином, з метою переховування від суду та уникнення кримінальної відповідальності у разі визнання винуватим судом, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, в тому числі шляхом виїзду за межі області та України.

У світлі вказаного ризику судом також враховано відомості про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, не має утриманців, таким чином характеризується відсутністю соціальних зв`язків.

Щодо наявності ризику впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Отже, ризик впливу на потерпілу та свідків, існує на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від них та дослідження їх судом. Оскільки судовий розгляд по справі не розпочато, потерпіла та свідки судом не допитані, судом не досліджено докази, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням встановлених судом існуючих ризиків та особи обвинуваченого недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні, відтак клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 194 КПК України на обвинуваченого повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3 ч. 5 цієї статті на строк не більше 2 (двох) місяців. У разі невиконання цих обов`язків обвинуваченим відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, ризики кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 90840 гривень, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого та у відповідності до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 вересня 2024 року включно.

Визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в кримінальному провадженні у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 90840 грн.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеної застави у розмірі 90840 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 02.09.2024 виконувати наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09.07.2024.

Суддя ОСОБА_1