ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника власника

майна, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції матеріали у кримінальному провадженні №0002020 за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.06.2022 року, яке нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідку ВЛК № 369 від 25.06.2022 року, яка нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2024 року та зобов`язати прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 повернути ОСОБА_7 належне йому майно.

Вважає, що вищевказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону.

Зазначає, що слідчим суддею не дотримано строків розгляду клопотання про арешт майна та строків постановлення ухвали про арешт майна, передбачених у ч.1 ст.172 КПК України і у ч.6 ст.173 КПК України.

Стверджує, що у органу досудового розслідування не було правових підстав для тимчасового вилучення майна.

Також, на думку апелянта, органом досудового розслідування порушено порядок

ЄУНСС:714/688/24

НП:11-сс/822/185/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 309 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

тимчасового вилучення майна, оскільки ОСОБА_7 свої речі добровільно не надавав, а такі були фактично вилучені у нього під час затримання.

Вважає, що докази у даному кримінальному провадженні здобуті з істотним порушенням, а тому такі є недопустимими.

Звертає увагу на те, що слідчий суддя у резолютивні частині ухвали не зазначив, яким чином накладено арешт на майно шляхом відчуження, розпорядження та користування ним.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, постановляючи ухвалу, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався.

Як вбачається із матеріалів провадження, ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до фабули, викладеної у витязі з ЄРДР (а.с.3), громадянин України ОСОБА_7 у невстановленому місці у невстановлений час, діючи за попередньою змовою з невстановленою на даний час особою, підробили офіційні документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.06.2022 року та довідку ВЛК № 369 від 25.06.2022 року.

14.05.2024р. під час огляду місця події було виявлено та вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.06.2022 року та довідку ВЛК № 369 від 25.06.2022 року, які містять ймовірні ознаки підробки.

Постановою слідчого від 15 травня 2024 року вказані вище документи були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду, такі документи відповідають критеріям ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або місять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто мають суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, а тому незастосування арешту на майно може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаних документів, не допущення їх знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Із таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження не становить надмірний тягар для власника майна ОСОБА_7 і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезазначене майно, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя застосував найбільш обтяжливий спосіб арешту майна, оскільки ризикам, передбаченим ч.1 ст.170 КПК України, можливо запобігти задовольнивши клопотання прокурора частково, шляхом накладення арешту на майно із забороною розпорядження та користування таким майном.

Зважаючи на те, що відповідно до ч.3 ст.407 КПК України апеляційний суд позбавлений можливості змінити рішення слідчого судді, колегія суддів доходить висновку, що оскаржену ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову ухвалу.

Що стосується доводів апелянта про те, що у органу досудового розслідування не було правових підстав для тимчасового вилучення майна, то такі є безпідставні, зважаючи на таке.

Статтею 167 КПК України передбачено підстави тимчасового вилучення майна.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що тимчасово вилученим може бути майно щодо якого наявні лише достатні підстави вважати, що воно відповідає вказаним критеріям, при цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено, що такі обставини повинні бути підтверджені доказами на момент вилучення майна.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про порушення порядку тимчасового вилучення майна також є безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи майно було вилучено у ході проведення огляду місця події від 14 травня 2024р., що підтверджується протоколом ОМП на а.с.5, а не під час затримання ОСОБА_7 . Більше того, матеріали справи не містять жодних підтверджуючих даних, що ОСОБА_7 було затримано у порядку ст.208 КПК України.

Щодо тверджень апелянта про недопустимість доказів, то апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.

Інші доводи апеляційної скарги були перевірені апеляційним судом, однак такі є формальними та не дають колегії суддів підстав для скасування належними чином обґрунтованого, мотивованого та законного рішення слідчого судді.

З урахуванням наведеного вище, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 132, 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2024 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.06.2022 року, яке нібито видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідку ВЛК № 369 від 25.06.2022 року, яка нібито видана ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(20.06.2024р. дата засвідчення копії)