Справа №574/810/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/226/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора- ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засідання, у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2022 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким його засуджено за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В обґрунтування своєї заяви засуджений посилався на те, що його дії було кваліфіковано невірно і в основу вказаного вироку покладені недопустимі докази.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2022 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вищезазначеного вироку за нововиявленими обставинами було відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що ОСОБА_7 не довів існування нововиявлених обставин, що могли б вплинути на правильність вироку суду, законність якого підтверджена постановою Верховного Суду України від 04 липня 2005 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з істотним порушенням вимог діючого КПК України, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для розгляду іншим складом суду.

Свої вимоги апелянтобґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково вказав, що наведені ним у заяві обставини, а саме, незгода з кваліфікацією його дій, у розумінні положень ст.459 КПК України, не є нововиявленими, з посиланням на те, що при перегляді вказаного вироку Верховним Судом України надавалася оцінка кваліфікації таких його дій. При цьому,такі мотиви відмови у задоволенні його клопотання істотно порушують діюче КПК України, враховуючи, що касаційна інстанція переглядала вирок в межах касаційних скарг, в яких питання щодо правильності кваліфікації його дій не підіймалось.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, яка вважала оскаржувану ухвалу законною, обґрунтованою та просила залишити її без зміни, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною 1 ст.467 КПК України встановлено, що суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перелік підстав для перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили, передбачених ст.459 КПК України, є вичерпним.

Під нововиявленими обставинами розуміють встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам, суду, самому засудженому, що в матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у закону силу.

Тобто, необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою. Це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Колегія суддів вважає, що при розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі .

Так, у поданій заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, останній вказував на те, що його дії були кваліфіковані невірно, що в основу зазначеного рішення були покладені недопустимі докази, суду не було відомо про 2 осіб, які фактично і є злочинцями, при цьому, ОСОБА_9 дала слідчому хабара за притягнення до відповідальності невинних осіб. Також, засуджений вказував, що досудове розслідування велося упереджено, він обмовив себе, оскільки як слідчий, так і працівники правоохоронних органів застосовували до нього заходи фізичного впливу та змусили його підписати протокол допиту, при цьому, слідчий позбавив його права на захист і ця обставина, також, не була відома суду. Крім того, засуджений вказував на те, що під час слідства не було проведено ряд необхідних експертиз, не врахований незадовільний стан його здоров`я, внаслідок чого він не міг вчинити вказаний злочин.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що усім наведеним доводам засудженого була надана правова оцінка, і щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 , і щодо саме його причетності до вчинення вказаних злочинів з зазначенням того, що останнім не наведено обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду чи йому під час судового розгляду.

Що стосується посилань засудженого у заяві на порушення, які мали місце під час досудового слідства у кримінальній справі, то як вірно зазначив суд, у такий спосіб ОСОБА_7 намагається визнати неповноту його проведення, а що стосується питання застосування недозволених методів до останнього, то зазначені обставини жодним доказом не доведено та не підтверджено.

Саме з врахуванням вищезазначеного, за результатом повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження в межах заяви засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_7 з посиланням на те, що усі зазначені ним обставини, у розумінні положень ст. 459 КПК України не є нововиявленими і фактично зводяться до його незгоди з вироком суду та переоцінки доказів, що, відповідно до вищевказаних вимог закону, не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі, враховуючи, також, і те, що всі вони були предметом розгляду суду вищої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає у вагу і на практику ЄСПЛ, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Що стосується доводів апелянта про те, що питання його кваліфікації Верховним Судом України не переглядалось, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, при тому, що засудженим не надано доказів на підтвердження того, що при перевірці законності ухваленого вироку поза увагою касаційного суду залишились ті питання, які могли вплинути на висновки, викладені в оскаржуваному рішенніа також спростуватиобставини, встановлені судом на час розгляду справи.

Інших доводів, які не були враховані при прийнятті оскаржуваної ухвали та за яких заява засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підлягала б до задоволення, в апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду встановлено не було.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення, яким ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його заяви є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КІІК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2022 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4