ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1013/23

Провадження № 11-кп/4820/387/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2024 року, у кримінальному провадженні №0001027 від 06 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.289 КК України, якою продовжено дію обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2022 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 21 червня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження №0001027 від 06 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.289 КК України.

За клопотанням прокурора, ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 07 червня 2024 року включно. Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що дію запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, слід продовжити, оскільки він обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а також раніше неодноразово чотири рази засуджувався за вчинення умисних нетяжких та тяжких злочинів, судимості за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, та обвинувачується у вчиненні ряду нетяжких та тяжких умисних кримінальних правопорушень, які, як вбачається з обвинувального акту, були вчиненні через незначний період часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

На думку суду першої інстанції, зазначені обставини свідчать про наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

На зазначену ухвалу захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких прохали ухвалу суду скасувати та постановити ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 год по 06:00 год за місцем проживання: АДРЕСА_1 , або визначити для ОСОБА_8 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України та/або на інший альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вважають, що ухвала є незаконною, прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованою, а тому має бути скасованою, тому що ухвала не відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.372 КПК України та вимогам ЄСПЛ, встановлених для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_6 звертає увагу, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд мав врахувати конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні, дослідити усі обставини справи, якими обґрунтовується клопотання про зміну запобіжного заходу з метою дотримання принципу повноти судового розгляду. Посилаючись на раніше встановлені ризики, суд першої інстанції не навів обставин, які б переконливо виправдовували подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.

Зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на переконання сторони захисту відсутній, оскільки ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, крім того, у період воєнного стану чоловікам призовного віку заборонено залишати межі країни. ОСОБА_8 входить до таких, а тому вказане виключає можливість виїхати за межі України та переховуватись від суду.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (шляхом неявки до суду), навіть у випадку якщо такий має право на існування, йому можна запобігти шляхом застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Прокурором не надано доказів того, що цей ризик має місце, а тому існування цього ризику є виключно припущенням.

Ризик продовжити займатись злочинною діяльністю та вчинити інші кримінальні правопорушення, наразі є виключно припущенням. Більше того, прокурором в обґрунтування вказаного ризику не надано жодних доказів.

Окремо зазначає, що суд при розгляді питання щодо продовження строку тримання під вартою надав оцінку допустимості доказу, а саме протоколу про проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та відеозапису вказаної слідчої дії, що є порушенням ч.1 ст.89 КПК України.

Якщо врахувати відомості, зазначені у протоколі слідчого експерименту, то слід зауважити, що такий є недопустимим доказом в силу позиції, висловленої у постанові ВС у справі № 489/5879/19.

Зазначає, що залучення ще одного захисника не є підставою для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у розумінні КПК України. Вважає, що висновки суду, викладені у оскаржуваній ухвалі, нівелюють право обвинуваченого на захист, яке передбачено Конституцією України.

Крім того, зазначає, що подальше перебування ОСОБА_8 під вартою небезпечне для його життя та здоров`я. ОСОБА_8 систематично скаржиться на погіршення стану здоров`я та заперечує факт забезпечення йому дієтичного харчування. 27.03.2024 ОСОБА_8 мали конвоювати до медичного закладу для оперативного хірургічного втручання, однак під час транспортування ОСОБА_8 в медичний заклад у нього лопнув абсцес. Вказане сталося через неналежне надання ОСОБА_8 медичної допомоги, зокрема, через тривалу затримку конвоювання до медичного закладу. З огляду на вказане, вважає подальше тримання ОСОБА_8 в умовах ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» може призвести до ускладнень, а отже невідворотних негативних наслідків для здоров`я обвинуваченого.

Наголошує, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, оскільки останній має сина, підтримує дружелюбні зв`язки з колишньою дружиною, яка є матір`ю його дитини. ОСОБА_8 добросовісно виконує батьківські обов`язки, регулярно надає матері свого сина ОСОБА_10 кошти на утримання сина; мати ОСОБА_8 - ОСОБА_11 є інвалідом 2 групи, їй протипоказана важка фізична праця, ОСОБА_8 єдина людина, яка може допомогти матері у повсякденних справах та забезпечити її догляд та належні умови життя; за період перебування у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», ОСОБА_8 не вчиняв жодних дій, які би перешкоджали здійсненню ефективного досудового розслідування.

Звертає увагу, що станом на 05 березня 2024 року судом було досліджено всі докази сторони обвинувачення, зокрема письмові докази, покази свідків, а також було допитано всіх потерпілих. Така обставина очевидно є підтвердженням того, що з плином часу та руху справи у суді ризики зменшились.

На думку захисника ОСОБА_6 , ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Щодо наявності підстав для визначення розміру застави, зазначає, що враховуючи, що доказів на підтвердження застосування ОСОБА_8 насильства або погрози його застосування немає, враховуючи наявність мінімальних ризиків передбачених, ст. 177 КПК України, стадії судового розгляду, підстав для відмови у визначенні застави немає.

Захисник ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі, зазначила по суті аналогічні мотиви скасування ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисників, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено по 21 червня 2024 року включно.

Порядок продовження строків тримання під вартою судом першої інстанції на стадії розгляду кримінального провадження відбувається за загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Апеляційний суд встановив, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, розглянув клопотання прокурора, дотримавшись вимог наведених норм процесуального законодавства та ухвалив законне рішення, в якому виклав обґрунтування прийнятого ним рішення. Також суд правильно зазначив ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для продовження дії такого запобіжного заходу.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень апелянтів щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків можливості переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У ч.3 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» міститься норма, яка виходить із загального принципу ст.5 Конвенції: законне тримання під вартою має бути розумним. Конвенція вимагає, аби тримання під вартою до судового вироку не перевищувало розумних строків. Хоч якою би була причина тримання під вартою, у кожному випадку слід визначити, чи перетнув строк до ухвалення вироку щодо обвинуваченого розумні межі, тобто межі надмірності, які, за обставинами справи, могли бути розумно застосовані до особи, чия невинуватість презумується.

Згідно з практикою Суду, зокрема з його рішенням у складі Великої палати у с праві «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0001027 від 06 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.289 КК України. Так, справа надійшла до суду 13 лютого 2023 року; 14 лютого 2023 року призначено підготовче судове засідання на 16 лютого 2023 року; 15 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 23 березня 2023 року.

Колегія суддів вважає на теперішній час розумними строки судового розгляду вказаного кримінального провадження з огляду на дані, які характеризують хід судового розгляду.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Керуючись положеннями ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177 та 178 КПК України, суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного розгляду.

Як вбачається із судового рішення, суд обґрунтував не застосування застави з огляду саме на висунуте обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, не висловив свою позицію щодо оцінки доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, яка надається в іншій стадії судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є єдиним дійовим заходом забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2024 року, у кримінальному провадженні №0001027 від 06 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.289 КК України, якою продовжено дію обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2022 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 21 червня 2024 року включно залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді