Дата документу 23.05.2024
Справа № 334/4209/24
Провадження № 1-кс/334/1268/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_3 про незаконне затримання особи,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2024 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання особи останнього. З 21.05.2024 року приблизно з 18 год. 00 хв. співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 був затриманий ОСОБА_3 та на теперішній час він перебуває на території ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , звідки його не випускають без пояснення причин. З урахуванням викладеного просить в порядку ст. 206 КПК України зобов`язати уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити його до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя та визнати затримання незаконним, звільнити його.

У судовому засіданні заявник та його представник клопотання підтримали, просили таку задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. ОСОБА_3 пояснив, що 21.05.2024 року йому стало відомо, що за місцем роботи та за місцем проживання його розшукували працівники поліції. Після цього він самостійно звернувся до Дніпровського РУП, в якому йому пояснили, що у січні 2024 року він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою, тому його розшукують. Разом з працівниками поліції ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Потім його направили для проходження медичної комісії, яка закінчилася пізно вночі, тому йому було надано спальне місце у воєнкоматі. 22.05.2024 року йому повідомили, що його визнано придатним для проходження військової служби. ОСОБА_3 попросив кілька днів для вирішення побутових проблем, на що отримав відмову без пояснення причин. Тоді він зателефонував своєму начальнику та просив знайти йому адвоката.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечував проти клопотання, пояснив, що 05.01.2024 року ОСОБА_3 не прибув до воєнкомату за повісткою, тому здійснювалися заходи щодо його розшуку. До ІНФОРМАЦІЯ_1 він прийшов добровільно, пройшов лікарську комісію, тестування психологів, був визнаний придатним до проходження військової служи. 22.05.2024 року ОСОБА_3 був призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації, проте відмовився від відправки. 23.05.2024 видано інший наказ про направлення ОСОБА_3 іншої військової частини, проте він не був відправлений у зв`язку з поданим ним клопотанням.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши пояснення учасників, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації, у тому числі й на території Запорізької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

21.05.2024 ОСОБА_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де йому повідомили, що на його адресу надсилалась повістка про виклик та вимагали надати пояснення. Останній повідомив, що він не отримував повістки, тому не з`явився. Йому повідомили, що необхідно пройти ВЛК для оновлення даних, на що він погодився.

Відповідно до витягу з наказу №244 від 22.05.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 призвано та направлено 22.05.2024 року для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку резервістів і військовозобов`язаних. Відповідно до поіменного списку від 22.05.2024 року у графі №11 вказаний ОСОБА_3 .

Виходячи з обставин скарги, наведених норм чинного законодавства, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 є військовозобов`язаним, його твердження про незаконне затримання не відповідає дійсності, такий не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, що прямо передбачено у ст. 206 КПК України. Останній не був затриманий працівниками поліції, не доставлявся приводом у ІНФОРМАЦІЯ_1 , а добровільно з`явився туди, був мобілізований та мав бути направлений у військову частину.

Твердження скаржника та його представника є такими, що перешкоджають здійсненню призову громадян на військову службу під час мобілізації, оскільки призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Таким чином, доводи скарги про незаконне затримання не знайшли свого підтвердження, відтак, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.206 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про незаконне затримання особи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Проголошення повного тексту ухвали 24.05.2024 року о 14 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1