Справа № 461/2528/24
Провадження № 1-кп/461/402/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000521 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

03 лютого 2024 року, близько 16.52 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгового прилавку майно, належне ФОП ОСОБА_5 , а саме чоловічу туалетну воду торгової марки «Carolina Herrera 212», вартістю 2350 грн. без ПДВ, у кількості 1 шт., яку помістив під куртку темного кольору, в яку був одягнений, покинув магазин, не розрахувавшись за даний товар, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ФОП ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 2350 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , 03 лютого 2024 року, близько 17.21 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, під час дії воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться у центральній частині АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці майно, належне ФОП ОСОБА_6 , а саме геймпад марки «DualSense» моделі «Wireless Controller PS5 White», вартістю 1899 грн. без ПДВ, у кількості 1 шт., яку помістив під куртку темного кольору в яку був одягнений, покинув магазин, не розрахувавшись за даний товар, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1899 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті. Пояснив суду, що дійсно 03 лютого 2024 року він перебував в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки виклав чоловічу туалетну воду торгової марки «Carolina Herrera 212», у кількості 1 шт. Також, пояснив суду, що дійсно 03 лютого 2024 року, він перебував в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться на АДРЕСА_3 , звідки викрав геймпад марки «DualSense». Обвинувачений пояснив, що у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Окрім того, ОСОБА_4 повідомив, що не бажає користуватися послугами захисника, свої інтереси представлятиме самостійно.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду у даній справі без його участі.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, однак представник подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду у даній справі без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України, скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не одружений, дітей на утриманні не має, не працює, з середньою освітою, не перебуває на обліку у наркологічному диспансері та у психоневрологічному диспансерах, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті КК України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 20.03.2024 у справі №463/2361/24, провадження 1-кс/461/2398/24, суд вважає за необхідне залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 70, 75, 185, 357 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 20.03.2024 у справі №463/2361/24, провадження 1-кс/461/2398/24, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме «DVD-R» диск, 2 шт. - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000521.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1