Справа № 404/982/24
Номер провадження 1-кп/404/55/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0004245 від 27.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0004245 від 27.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На обґрунтування клопотання прокурор вказала, що у провадженні сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНІ в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження №0004245 від 27.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 26.06.2020 до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 про те, що на початку березня 2020 гр. ОСОБА_5 , яка проживає: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа належними заявниці документами на будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 та ювелірними виробами, чим завдала матеріальної шкоди заявниці на суму 60 000 гривень. Вказане кримінальне провадження внесено до ЄРДР 27.06.2020 року.

В ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження в якості підозрюваного жодна особа допитана не була, в порядку ст. 208 КПК України не затримувалась, встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не вдалося, повідомлення про підозру в межах кримінального провадження N?0004245 жодній особі не здійснювалося, повідомлення про підозру нікому не складалося та не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, тобто стороною обвинувачення не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

Досудове розслідування кримінального провадження здійснював дізнавач сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 . Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні N?0004245 здійснювався прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Збитки у вказаному кримінальному провадженні становлять 60000 грн. Витрати пов?язані із залученням експерта у кримінальному провадженні - на проведення судової товарознавчої експертизи N? CE-19/112-22/8574-ТВ від 27.06.2020 становить 1132,68 грн.

Санкцією ч.1 ст. 190 КК України станом на 22.12.2023 за вчинення даного суспільно небезпечного протиправного діяння, передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до кримінально-правової санкції за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України станом на дату вчинення кримінального правопорушення, а саме 27.06.2020 передбачено покарання у виді штрафу до п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов?язане з позбавленням волі.

З урахуванням викладених норм матеріального права та ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, наразі є кримінальним проступком, а на момент вчинення було злочином невеликої тяжкості. Таким чином, Законом України про кримінальну відповідальність ч. 1 ст. 190 КК України до тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя чи здоров`я особи або злочинів, за які згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волів, не віднесено.

Прокурор підтримала клопотання та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Потерпіла заперечила проти задоволення клопотання, при цьому вказала, що нею було вказано на особу, яка вчинила відносно неї кримінальне правопорушення, проте не зважаючи на це, слідство проведено не в повному обсязі, ювелірні вироби їй не повернуті. Наразі, перебуває у скрутному матеріальному становищі, має потребу у операційному втручанні.

Крім того, вказала, що ОСОБА_5 , яка проживає: АДРЕСА_1 шахрайським шляхом заволоділа не тільки її майном, а інших осіб, так як до неї постійно приходять різні особи та просять повернути кошти, однак вона ховається від них.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття зазначеного кримінального провадження, з огляду на таке.

В провадженні Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження №0004245 від 27.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно з витягом з ЄРДР: «26.06.2020 до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що на початку березня 2020 року ОСОБА_5 , яка проживає: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа належними заявниці документами на будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 та ювелірними виробами, чим завдала матеріальної шкоди заявниці на суму 60 тис грн.

З матеріалів кримінального провадження №0004245 встановлено, що вони складаються з одного тому (228 арк.) та між інших документів містять:

-пояснення ОСОБА_4 та протоколи її допиту в якості потерпілої;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що у лютому 2020 року до неї звернулась потерпіла з проханням взяти на зберігання ювелірні прикраси та документи на будинок, проте та відмовила. Пізніше ОСОБА_7 стало відомо, що вказані речі були передані на зберігання ОСОБА_5 , проте згодом остання відмовилась повернути ОСОБА_4 , належні їй речі, вказуючи при цьому, то що вони перебувають на зберіганні у її матері, то інші причини;

-протокол допиту ОСОБА_8 (син потерпілої), який підтвердив, що у його матері були наявні золоті вироби, які зі слів матері, вона передала на зберігання ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 говорила його матері, що начебто її майно повернуто йому племінником, проте це є вигадкою, йому ніхто нічого не повертав;

-протокол допиту ОСОБА_5 , яка вказала, що влітку 2020 року, точно дати не пам`ятає, до неї зателефонувала ОСОБА_4 та почала звинувачувати її в тому, що в неї пропали документи на будинок та золото (ювелірні вироби). Свідок їй повідомила, що не знає про що йде мова. Потім, ОСОБА_4 знайшла документи та звинуватила ОСОБА_5 , що вона їх підкинула. Після чого, від заявниці почали надходити на її адресу погрози з приводу начебто викрадених ювелірних виробів.

Також, вказала, що ОСОБА_4 до конфлікту у розмові згадувала про золоті вироби, які в неї є, що їх подарував чоловік, але вказані золоті вироби свідок ніколи не бачила та взагалі не цікавилась ними. Свідок також радила потерпілій поцікавитися у сина з приводу золота, адже він зловживає алкогольними напоями і міг продати золоті вироби.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої та частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Вимогами п.1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставні п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, є нетяжким злочином, передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, а тому відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Разом з тим, як вбачається із зазначених правових норм, кримінальне провадження може бути закрите з підстав, вказаних у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за наявності декількох обов`язкових умов, а саме:

1) доведеності самої події злочину, тобто діяння, передбаченого Особливою частиною КК України;

2) доведеності всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу злочину;

3) відсутності відомостей про особу, яка вчинила злочин;

4) об`єктивної неможливості встановити особу, яка вчинила злочин;

5) закінчення визначених у ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому відсутність будь-якої з цих умов виключає можливість закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом закріпленого у ст.25 КПК України принципу публічності прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами кримінального судочинства, передбачених ст.ст.9, 25 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява №55749/08 від 29.01.2015р.) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.

Суд вважає, що використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини,завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23).

В рамках вищевказаного кримінального провадження, жодній особі не було повідомлено про підозру.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, потерпіла вказала, що на початку березня 2020 року ОСОБА_5 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 шахрайським шляхом заволоділа належними заявниці документами на будинок, за адресою: АДРЕСА_1 та ювелірними виробами, чим завдала матеріальної шкоди заявниці на суму 60 000 грн.

Згідно з протоколом допиту в якості свідка, ОСОБА_5 , свідок заперечила факти означені по тексту заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 .. При цьому, вказала, що ОСОБА_4 до конфлікту у розмові згадувала про золоті вироби, які в неї є, що їх подарував чоловік, але вказані золоті вироби свідок ніколи не бачила та взагалі не цікавилась ними. Свідок також радила потерпілій поцікавитися у сина з приводу золота, адже він зловживає алкогольними напоями і міг продати золоті вироби.

Відтак, в ході досудового розслідування встановлено, що потерпіла вказує на ОСОБА_5 , як на особу, яка вчинила відносно неї кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 в свою чергу заперечила факти, описані в заяві ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, є очевидним, що для встановлення істини у провадженні першочерговою слідчої дією, після допиту потерпілої та ОСОБА_5 є одночасний допит вказаних осіб, задля усунення протиріч у їх поясненнях.

Крім того, під час розгляду даного клопотання, потерпіла вказала, що ОСОБА_5 ошукала не тільки її, до неї постійно приходять різні особи задля повернення боргів, однак та ховається, ні з ким не контактує. Проте, слідчим, під час розслідування поверхово зібрані характеризуючи дані на ОСОБА_5 , а саме допитано тільки одну сусідку, не перевірено версію щодо того, що вказана особа є матеріально не забезпеченою та задовольняє свої потреби за рахунок інших людей.

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

У своїх постановах Касаційний кримінальний суд неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Вказана правова позиція узгоджується із постановами Касаційного кримінального суду від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження№ 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23), від 15 лютого 2024 року (справа № 687/1066/22, провадження № 51-3267км23).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки як у свої поясненнях наданих слідчому, так і під час розгляду вказаного клопотання прокурора, потерпіла вказала на особу, яка могли вчинити вказане кримінальне правопорушення, а тому правові підстави задоволення такого клопотання прокурора відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 284, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0004245 від 27.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Кримінальне провадження №0004245 від 27.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України- повернути прокурору Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1