ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1035/24 Справа № 206/215/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000666 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, для усунення вказаних недоліків,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000666 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, для усунення вказаних недоліків.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що підчас досудового розслідування у даному кримінальному провадженні потерпілим визнано юридичну особу Лівобережну адміністрацію Дніпровської міської ради.

Суд першої інстанції вказав, що в порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо зазначеного вище потерпілого.

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що в якості потерпілого в обвинувальному акті зазначено ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні у суді першої інстанції зазначила, що їй злочином шкоди не заподіяно, вона не є потерпілою, а є представником Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.4 ст.55 КПК України, потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року та направити матеріали кримінального провадження з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000666 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст.121 КК України на новий судовий розгляд.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000666 за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, складено у відповідності до ст. 291 КІ1К України, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , викладено так, як прокурор вважає їх встановленими, а також у ньому зазначено достовірні відомості щодо потерпілого.

Вказав, що в обвинувальному акті зазначено відомості про потерпілого, а саме - потерпіла: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровська, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; працює на посаді начальника відділу з організаційно-правової роботи Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради (за довіреністю).

Тобто, на думку прокурора, висновки суду першої інстанції про порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України, відсутності відомостей щодо зазначеного вище потерпілого, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказав, що в обвинувальному акті відсутні відомості про завдання моральної шкоди злочинами, натомість вказано, що цивільний позов у справі не заявлено.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався з огляду на таке.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог до обвинувального акту та відомостей, які обвинувальний акт має містити, а також перелік додатків до нього, порушення вказаних вимог та відсутність перерахованих відомостей та додатків і є підставами для повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків.

Повернення обвинувального акту передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16, чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону органом досудового розслідування були дотримані.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не є потерпілим, а є представником Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради та потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства, вступають у протиріччя з фактичними обставинами кримінального провадження, оскільки в обвинувальному акті відсутні відомості про завдання моральної шкоди злочином, та вказано, що цивільний позов у справі не заявлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обвинувальний акт містить фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, після чого наведена правова кваліфікація дій обвинуваченого та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів зазначає, що обвинувачення викладено конкретизовано, зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положеннями п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки зазначені судом першої інстанції недоліки не є перешкодою для призначення вказаного кримінального провадження до судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, залишити без розгляду, в звязку з тим, що ці питання відносяться до компетенції суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000666 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, для усунення вказаних недоліків задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000666 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, для усунення вказаних недоліків скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4