Справа № 569/2151/24
УХВАЛА

09 лютого 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступник начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене заступником начальника відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000110 від 12.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено заступником начальника відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування об`єднаних кримінальних проваджень за єдиним спільним номер внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 12.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , який зареєстрований як фізична-особа підприємець (далі ФОП) « ОСОБА_5 » (код РНОКПП НОМЕР_1 , вид діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт) та отримав ліцензію на вантажні перевезення, здійснюючи міжнародні вантажні перевезення, будучи добре обізнаним з вищенаведеними правилами перетину державного кордону в умовах воєнного стану, вирішив використати свої знання та можливості з корисливою метою та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи добре обізнаними з п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), організували та керували незаконними переправленнями через державний кордон України, осіб, які не мають на це права, у першу чергу чоловіків у віці від 18 до 60 років, під виглядом водіїв вантажних транспортних засобів, які здійснюють міжнародні перевезення, за визначену ними грошову винагороду.

Так, група осіб у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, незаконно переправляли осіб через державний кордон України та організовували і керували такими діями, використовуючи наявний у ОСОБА_5 , електронний цифровий підпис (ЕЦП) та паролі перевізника, входили до електронного кабінету перевізника на сайті Державної служби України з безпеки на транспорті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вносили до системи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », отриманні особисто ними або іншими особами персональні дані чоловіків призовного віку, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України для особистих потреб, в якості водіїв вказаних перевізників та, за необхідності, оформляли фіктивні договори про працевлаштування таких осіб як водіїв ФОП « ОСОБА_5 », особисто підшуковували осіб, які виявляли бажання за грошову винагороду незаконно переправитись через державний кордон України, проводили інструктаж таких осіб щодо правил поведінки, які дозволять безперешкодно перетнути державний кордон, надавали їм необхідні для цього транспортні засоби, підшуковували та оформляли на перевізника ФОП « ОСОБА_5 » транспортні засоби необхідні для перетину державного кордону, тощо.

Зокрема, у період з 21.10.2023 по 14.01.2024, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання суспільно небезпечних наслідків, реалізуючи єдиний злочинний умисел на особисте протиправне збагачення, під виглядом водіїв перевізника, який здійснює міжнародні вантажні перевезення ФОП « ОСОБА_5 » та внесені до системи «Шлях», незаконно переправили через державний кордон України в Республіку Польща 19 чоловіків у віці від 18 до 60 років, які не мали документів, що надають право на перетин державного кордону України, отримавши за такі протиправні послуги не менше 800 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 06.03.2023 становить 51 184 грн.

06.02.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_1 , громадянці України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,перебуває нерухоме майно, зокрема:

Квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України ,арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування об`єднаних кримінальних проваджень за єдиним спільним номер внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 12.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває нерухоме майно, зокрема:

квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаних автомобілів будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести доприховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, з метою позбавлення можливості використовувати вказане майно, розпоряджатися будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, суд вважає клопотання слідчого є обґрунтованим, наведені у ньому обставини свідчать про наявні усі підстави для його задоволення.

Виходячи з викладеного вище, керуючись приписами ст. 169, 170, 173, 175 КПК України

ухвалив:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт нанерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває нерухоме майно, зокрема:

квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, із забороною будь-яким особам розпоряджатись та відчужувати його будь-яким чиномвказане майно.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1