Справа № 215/1703/23
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження за № 0000139 від 18.02.2023 р. за ст. 296 ч. 4 КК України, у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого формувальником ТОВ «Метінвест КРМЗ», відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2023 р., близько 22-45, ОСОБА_4 , маючи при собі осколкову наступальну гранату РГД-5, яка використовується для ураження живої сили супротивника уламками корпусу та є бойовим припасом, прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 . Далі, ОСОБА_4 , знаходячись біля вказаного домоволодіння, достовірно знаючи, що у вказаному будинку проживає його знайомий ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ставлячись зневажливо до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, усвідомлюючи реальну небезпеку загрози спричинення своїми умисними діями шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 , який враховуючи нічний час доби, міг знаходитись в приміщенні вказаного будинку, діючи з особливою зухвалістю, умисно висмикнув кільце з чекою з осколкової ручної гранати РГД-5, та кинув гранату у напрямку вхідних дверей вказаного будинку. Граната залетіла на дах будинку АДРЕСА_2 , і стався вибух бойового припасу, яким було пошкоджено дах будинку. Крім цього, в результаті вибуху, який характеризувався своєю небезпечністю і гучністю, було на тривалий час порушено спокій громадян, які мешкають в приватних будинках по АДРЕСА_2 та потерпілих ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 , які в момент вибуху перебували у будинку. Після того, як відбувся вибух боєприпасу, ОСОБА_4 зник з місця кримінального правопорушення.

Ці умисні дії ОСОБА_4 орган досудового розслідування та суд кваліфікують за ст. 296 ч. 4 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмета, спеціального пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обвинувачений свою винуватість визнав повністю, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, у тому числі шляхом допиту потерпілих, свідків відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ст. 349 ч. 3 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.

Згідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ст. 296 ч. 4 КК України, є тяжким злочином.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття в скоєному.

Визначаючи, чи є обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, добровільне часткове відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, компенсація обвинуваченим витрат потерпілої ОСОБА_7 на лікування, суд виходить із висновку зробленого у постанові Верховного Суду від 13.09.2022 р. у справі № 686/24681/18 (провадження № 51-331 КМ 19), в якій вказано, що «призначення основного покарання у виді позбавлення волі засудженому за вчинення кримінального правопорушення у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією цієї норми, не є м`яким з урахуванням, зокрема, конкретних обставин події та посткримінальної поведінки обвинуваченого, а саме: беззастережне визнання ним своєї вини; надання зізнавальних показань; подання клопотання про дослідження доказів під час судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК; неодноразове вибачення перед потерпілими та їхніми родичами; добровільне часткове відшкодування шкоди, завданої потерпілим внаслідок вчиненого злочину, тощо». Таким чином, добровільне часткове відшкодування збитків, завданих потерпілій, суд не може визнати обставиною, яка віднесена до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, але враховує при призначенні покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією цієї норми.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обвинувачений характеризується задовільно, працював на час вчинення кримінального правопорушення, має двох неповнолітніх дітей, добровільно частково відшкодував матеріальні збитки.

Із урахуванням викладеного, висновків досудової доповіді, положень ст. 50 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, ближче до мінімального розміру покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого законом за санкцією ч. 4 ст. 296 КК України, з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визнаний обвинуваченим та підтриманий прокурором, відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127, 128, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим і призначити покарання за ст. 296 ч. 4 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 22.04.2024 р., зарахувавши до нього строк попереднього ув`язнення з 18.02.2023 р..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) - 2680 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 22680 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) - 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази, що зберігаються: - у відділенні поліції № 5 Криворізького районного Управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області за квитанціями № № 215, 219:

- запобіжний важіль підривача УЗРГМ-2, металеві уламки (магнітний збір), 12 предметів схожих на патрони, 1 предмет схожий на кулю від патрону, 119 предметів схожих на патрони та гільзи до патронів;

- предмет схожий на пістолет револьєрного типу знищити;

- слід папілярних ліній, який вилучено на відрізок липкої стрічки, наклеєний фрагмент аркушу паперу, що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000139, залишити в матеріалах кримінального провадження;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної, судово-вибухотенічної експертиз, судової експертизи зброї у сумі 4530 грн. 72 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання його копії.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: