Єдиний унікальний номер 317/1057/23
Провадження № 1-кп/317/93/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529 від 08.11.2022 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, інваліда І групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2022 року, приблизно о 15 год. 50 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух по ґрунтовій дорозі від с. Долинівка у напрямку автодороги Н-08 «Бориспіль-Кременчук-Дніпро-Запоріжжя-Пологи-Маріуполь», на території Запорізького району Запорізької області. У цей же час попереду, в попутному з ним напрямку, здійснював рух мотоблок «Forte HSD1G-105», без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із саморобним причепом, без номерного знаку, в якому в якості пасажира знаходилась малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час руху по вказаній ґрунтовій дорозі, на відстані 0 км + 200 м від с. Долинівка у напрямку автодороги Н-08 «Бориспіль-Кременчук-Дніпро-Запоріжжя-Пологи-Маріуполь», водій ОСОБА_6 діючи із злочинною недбалістю, не обравши безпечної дистанції, без зменшення швидкості руху транспортного засобу, не виконавши об`їзду, не дотримуючись вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_1 , із задньою частиною причепу мотоблоку «Forte HSD1G-105», без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-23/1181-ІТ від 10.02.2023, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоблоку «Forte HSD1G-105», без номерного знаку, з саморобним причепом, без номерного знаку, ОСОБА_8 та його пасажир малолітня ОСОБА_9 , отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2140п від 08.12.2022 у ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: закриту травму лівого колінного суглоба: косий субкапітальний перелом лівої малогомілкової кістки без зміщення, набряк кісткового мозку в задніх частинах обох виростків великогомілкової кістки, в передній частині латерального виростка стегнової кістки та передньо-зовнішній частині медіального виростка великогомілкової кістки, проксимального епіметафіза малогомілкової кістки; частковий розрив 2 ст. ПХЗ, пошкодження 1 ст. ВгКЗ та 1-2 ст. латерального зв`язково-сухожильного комплексу, синовіт з гемартрозом, набряк міжм`язової та підшкірної періартикулярної клітковини; закрита травма правого колінного суглобу: лінійний перелом проксимального метафіза (субкапітальний) без зміщення малогомілкової кістки, набряк кісткового проксимального епіметафіза малогомілкової кістки, в задніх та в передньо-зовнішніх частинах обох виростків великогомілкової кістки, в нижній частині надколінника; частковий розрив 2 ст. ПХЗ, пошкодження 1 ст. ВгКЗ та 1-2 ст. латерального зв`язково-сухожильного комплексу, розрив заднього рогу медіального меніска, синовіт з гемартрозом, набряк міжм`язової та підшкірної клітковини, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2139п від 08.12.2022 у ОСОБА_9 виявлено наступне тілесне ушкодження: закритий перелом дистального метафазу лівої стегнової кістки по медіальному краю без зміщення, який кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. У той день йому необхідно було поїхали з с. Долинівка до с. Дніпрові хвилі за водою. Автомобіль стояв у дворі. Він чув як проїхав мотоблок. Коли він виїхав, то побачив, що на мотоблоці поїхав ОСОБА_8 . Доїжджаючи до краю села обвинувачений повернув на ґрунтову дорогу, посигналив ОСОБА_8 , увімкнув другу швидкість, але автомобіль почав глохнути. Він відрегулював автомобіль за допомогою підсосу, але автомобіль смикнувся вперед і наздогнав мотоблок, спричинивши ДТП. Автомобіль одразу заглух. У той час сонце сліпило йому очі. Метрів п`ять потерпілий ОСОБА_8 фактично пробіг з мотоблоком. Коли потерпілий падав, то вдарив доньку головою. Обвинувачений кинувся до потерпілого, питав що з ним, але потерпілий у відповідь почав погрожувати. Дата та час події в обвинувальному акту вірні. Дорога була сухою. Змога об`їхати мотоблок у нього була, але у нього була зламана рука, тож він не зміг цього зробити. Вважає, що автомобіль був справний. Вважає себе винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Зараз у нього дохід 2100,00 грн. на місяць, він є інвалідом першої групи. Проживає з батьком та неповнолітнім братом. На час ДТП у нього рука була в гіпсу, був перелам руки. Він розумів, що зі зламаною рукою сідати за кермо не можна. Коли його автомобіль смикнувся, очі сліпило сонце, тож він не побачив мотоблоку. Подія була приблизно о 15-16 год. на дорозі від с. Долинівка до траси Н-08. Цією дорогою можна доїхати до с. Дніпрові хвилі. Він керував автомобілем ВАЗ-2101. Зіткнувся передньою правою частиною з причепом до мотоблоку. Факт порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху визнає. Заперечень щодо переліку тілесних ушкоджень, які отримали потерпілі, не має. Потерпілим він ще нічого не відшкодував.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, представника потерпілих, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких необережних злочинів, наслідки кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, під наглядом лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за попереднім місцем проживання характеризується формально позитивно, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є інвалідом І групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, враховуючи особу ОСОБА_6 , думку прокурора, представника потерпілих, обвинуваченого та його захисника, зважаючи на наслідки кримінального правопорушення, для досягнення цілей покарання, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в мінімальних межах санкції статті.

Відсутність місця роботи унеможливлює призначення обвинуваченому покарання у вигляді виправних робіт, наявність інвалідності І групи унеможливлює призначення покарання у вигляді обмеженням волі. Застосування покарання у вигляді арешту, з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, необхідності спостереження під наглядом лікарів, лікування гемодіалізом, суд вважає недоцільним.

Отже, саме покарання у вигляді штрафу та у визначеному судом розмірі буде найбільш ефективним та дієвим заходом примусу.

Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд враховує, що санкція статті виключає можливість непризначення обвинуваченому обов`язкового додаткового покарання. Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік. Застосування даного виду покарання у визначеному судом розмірі буде сприяти запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, його виправленню, забезпечить у достатній мірі досягнення мети покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_10 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням уточнень від 10.05.2023 (т. 1 а.с. 82-87) позивачі просять стягнути:

з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь малолітньої ОСОБА_9 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_10 , суму страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням у розмірі 100000,00 грн.;

з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_8 суму страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням у розмірі 50000,00 грн.;

з ОСОБА_6 на користь малолітньої ОСОБА_9 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_10 , моральну шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення у розмірі 100000,00 грн.;

з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення у розмірі 50000,00 грн.

Позов обґрунтований наявністю душевних страждань, які потерпілі пережили внаслідок отриманих травм. Моральна шкода потерпілої ОСОБА_9 полягає у пережитих нею моральних та фізичних стражданнях внаслідок наступного: стресу, болю, страху, які вона пережила в момент ДТП; страху за своє здоров`я, здоров`я батька, шоку від отриманих травм і їх зовнішнього вигляду; непомірного стресу від розуміння пережитого; болісних відчуттів, які вона пережила під час одужання, відчуття безпорадності. Моральна шкода потерпілого ОСОБА_8 полягає у пережитих ним моральних та фізичних стражданнях внаслідок наступного: стресу, болю, страху, які він пережив в момент ДТП; страху за своє здоров`я, здоров`я доньки, шоку від отриманих травм і їх зовнішнього вигляду; непомірного стресу від розуміння пережитого; болісних відчуттів, які він пережив під час одужання, відчуття безпорадності.

Згідно з даними централізованої бази даних МТСБУ, станом на 07.11.2022 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо». Полісом встановлена страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю/здоров`ю потерпілого у розмірі 260000,00 грн.

На дату ДТП мінімальна заробітна плата складала 6700,00 грн., а час на одужання, який витратив ОСОБА_8 , складає 120 календарних днів.

Страхова компанія в межах регламентної виплати ще не виконала свого зобов`язання щодо виплати моральної шкоди за Полісом № 210996406.

22.05.2023 представником цивільного відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

15.02.2023 від ОСОБА_8 до страхової компанії надійшла заява про виплату страхового відшкодування пов`язаного з лікуванням та витрат пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

До моменту отримання ТДВ «Страхова компанія «Кредо» рішення суду у кримінальному провадженні за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, підстави для проведення виплати страхового відшкодування ОСОБА_8 відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 23 Закону відшкодуванню, в тому числі підлягає шкода пов`язана з лікуванням потерпілого. Статтею 24 Закону встановлено порядок здійснення страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені у цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

На переконання представника цивільного відповідача у випадку, коли витрати не відповідають вимогам ст. 24 Закону, відсутнє документальне підтвердження відповідного закладу здоров`я про необхідність їх здійснення і факт їх здійснення такі витрати не є обґрунтованими у розумінні ст. 24 Закону та не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Стосовно вимог ОСОБА_10 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , представник відповідача зазначає, що нею не було подано заяви про виплату страхового відшкодування до страхової компанії, а отже не виконано процедуру передбачену Законом. Крім того, відповідачу не надано підтверджуючих документів, що ОСОБА_9 було завдано шкоду у тій самій дорожньо-транспортній пригоді, що й ОСОБА_11 , а тому вимоги щодо відшкодування витрат на лікування малолітньої ОСОБА_9 є необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з приписами ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дійсно завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відповідальність ОСОБА_6 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо».

Разом із тим, жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на понесення потерпілими витрат на лікування суду не надано. Отже, суд вважає витрати на лікування недоведеними та відмовляє у задоволенні цивільного позову у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд, врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнали потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 внаслідок ДТП, характер немайнових втрат, стан здоров`я, необхідність лікування, характер дій обвинуваченого, його майновий стан та стан здоров`я, вважає, що визначені у позові розміри відшкодування моральної шкоди, які необхідно стягнути з обвинуваченого, відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 підлягає стягненню 50000,00 грн., а на користь потерпілої ОСОБА_9 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 визначене відшкодування, яке є сатисфакцією за душевні страждання, яких потерпілі зазнали у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Під час досудового розслідування слідчим суддею Запорізького районного суду Запорізької області накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події майно автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мотоблок «Forte HSD1G-105», без номерного знаку, з напівпричепом без назви та без номерного знаку. Вказаний арешт слід скасувати, оскільки підстави арешту на теперішній час відпали.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Питання щодо речових доказів суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 суд за власною ініціативою не обирає.

Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн. 00 коп. (п`ятдесят одна тисяча грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 9816 грн. 56 коп. (дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять грн. 56 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 11.11.2022 на автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мотоблок «Forte HSD1G-105», без номерного знаку, з напівпричепом без назви та без номерного знаку.

Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_10 , до ОСОБА_6 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. 00 коп. (сто тисяч грн. 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази:

автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території спецмайданчика ГУНП в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 140) повернути ОСОБА_6 за належністю;

мотоблок «Forte HSD1G-105», без номерного знаку, з напівпричепом без назви та без номерного знаку, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 повернути потерпілому ОСОБА_8 як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1