ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9688/21

Номер провадження 1-кп/495/282/2024

26 квітня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000287 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, з неповно-вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, але в силу ст. 89 КК України, що судимості не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

представник потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2009 року справа №2-2738, вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 200 грн. щомісяця, починаючи з 02.03.2009 року і до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 систематично, на протязі тривалого часу умисно злісно ухиляється від виплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини - сина ОСОБА_5 (аліментів).

Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 30.06.2021 року, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , згідно розрахунку заборгованості, виданої державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, складає 52 тисяч 747 гривень 60 копійок.

На протязі всього судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України не визнавав.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно, він з ОСОБА_6 перебував у шлюбі, від якого у них є неповнолітня дитина. 16.03.2009 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області стягнуто з нього на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 200 грн. щомісяця, починаючи з 02.03.2009 року і до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей. Після того як він дізнався про рішення суду він сплачував аліменти коли у нього на це були кошти. На обліку в центрі зайнятості не перебуває, оскільки працює за наймом. Пояснив, що буде оплачувати і заборгованість по аліментах та самі аліменти. Просив його суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- свідченнями допитаної у судовому засіданні представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 це її колишній чоловік. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину 2004 року народження. 16.03.2009 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_3 на її корить аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 200 грн. щомісяця, починаючи з 02.03.2009 року і до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей.Після цього обвинувачений ОСОБА_5 сплачував аліменти за рішенням суду частково, а потім взагалі перестав сплачувати аліменти на утримання дитини, ніякої участі у житті та виховуванні дитини не приймає. Просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0000287 від 13.07.2021 року про те, що 12.07.2021 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 не систематично на протязі тривалого часу не сплачує аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 від 12.07.2021 року про вчинення кримінального правопорушення, згідно якого з 2014 року її колишній чоловік ОСОБА_3 не сплачує аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2009 року справа № 2-2738/09, яким позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено;

-виконавчим листом Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2009 року, справа №2-2738/09 щодо стягнення з обвинуваченого на користь законного представника потерпілого аліментів на утримання дитини;

-постановами про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2014 року щодо стягнення аліментів з обвинуваченого ОСОБА_3 ;

-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними, допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням викладеного, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України доведена в повному обсязі.

Висновок суду ґрунтується на висновках з пояснень обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно він повинен за рішенням суду сплачувати аліменти на користь потерпілої на утримання їх неповнолітньої дитини, пояснень потерпілої, щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення. Суд бере до уваги, що пояснення цих осіб є тотожними по суті та не суперечать один одному.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся, наразі сплачує аліменти та працює, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у вигляді обмеження волі, та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1