Провадження № 1-кс/686/5377/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000041 від 21.08.2023 року,

встановив:

Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_3 як власник майна звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2023 року, у кримінальному провадженні №0000041 від 21.08.2023 року, на належний йому мобільний телефон марки «Айфон 8 плюс», Імеі: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» у чорному чохлі типу «накладка», який поміщено до сейф пакету № 7365961.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчий суддя не з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, не перевірив співрозмірність втручання у діяльність власника майна, не повідомив власника майна про розгляд клопотання про арешт майна.

ОСОБА_3 у вказаному клопотанні просив проводити розгляд без його участі.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву,у якій просив проводити розгляд без його участі та в якій висловився проти скасування арешту у зв`язку із тим, що у вказаному кримінальному провадженні не проведені усі необхідні слідчі дії щодо арештованого майна.

Дослідивши клопотання і долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що межах кримінального провадження № 0000041 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2023 у справі №686/29972/23, провадження №1-кс/686/10017/23 накладений арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, у тому числі на мобільний телефон марки «Айфон 8 плюс», Імеі: номер НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону - номер НОМЕР_3 у чорному чохлі типу «накладка», який поміщено до сейф пакету № 7365961.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник.

У клопотанні фактично вказується на необґрунтованість накладеного арешту та втрату потреби арешту майна, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.

Обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні про його арешт, метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі; належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про його арешт; розумністю і співмірністю арешту.

Водночас, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто «остаточності» рішення суду у спірних правовідносинах. Зважаючи на приписи ст. 309 та ст. 174 КПК України, а також вимоги принципу res judicata, слідчий суддя доходить висновку, що одна і та ж підстава для скасування арешту майна не може бути предметом неодноразового розгляду різними судами (слідчими суддями).

Реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження.

Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Заявник наголошує на необґрунтованості арешту майна, фактично посилаючись на невмотивованість висновків слідчого судді, висловлених в ухвалі про арешт майна від 28.11.2023 року. Такі недоліки судового рішення можуть бути усунуті в ході судового провадження з його перегляду за відповідною апеляційною скаргою.

З огляду на наведене, слідчий суддя відхиляє викладені у клопотанні аргументи стосовно необґрунтованості накладення арешту.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2023 слідчий суддя визнав можливим застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, враховуючи можливість забезпечення належного збереження визначеного майна, яке є речовим доказом, оскільки, згідно із постановою слідчого, вилучені речі визнані речовими доказами у Кримінальному провадженні як такі, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На теперішній час провадження у справі не закінчене, проводиться досудове розслідування, за повідомленням прокурора у його заяві, у вказаному кримінальному провадженні не проведені усі необхідні слідчі дії щодо арештованого майна.

Зважаючи на те, що арештоване майно має статус речових доказів у цьому кримінальному провадженні та наявна подальша необхідність його арешту в цілях кримінального провадження, у задоволенні клопотання слід відмовити внаслідок відсутності умов, визначених статтею 174 КПК для скасування арешту майна, про які зазначає заявник.

Крім того, накладення арешту на майно на цій стадії кримінального провадження не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

З огляду на наведене, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 110, 174 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000041 від 21.08.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя