Справа № 136/253/24
Провадження №11-сс/801/135/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 08.02.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України необґрунтована, а ризики, зазначені в клопотанні, не підтверджені.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор вказує на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та підтвердження її доказами. Також прокурор наполягає на існуванні ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника та підозрюваної, які заперечили проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, СВ ВП № 4 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191КК України, за ознаками розтрати чужого майна вчиненого в умовах воєнного стану.

Слідчий звернувся до місцевого суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді домашнього арешту в нічну пору доби та застосування обмежувальних заходів, передбачених ч. 6 ст. 195 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що при розгляді справи в суді першої інстанції прокурором не наведено достатніх підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що слідчий та прокурор не довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та не довели наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, і що застосування до неї запобіжного заходу не пов`язаного з домашнім арештом не забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

З урахуванням зазначених обставин суд обґрунтовано відмовив у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Правильність такого висновку у колегії суддів сумнівів не викликає.

В апеляційну інстанцію прокурором також не представлено переконливих доказів необхідності застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, побудоване на припущеннях, є непереконливим, не підтверджується доказами і не свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Законних підстав для скасування ухвали слідчого судді, постановлення нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 08.02.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4