Справа № 488/687/24
Провадження № 1-кс/488/90/24 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, дітей немає, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу на посаді водія-радіотелефоніста 3-го відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 3-го взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 р. старший слідчий СВ відділення поліції №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання слідчий зазначає, що 25.02.2024 близько 01 год. 00 хв., точного часу під час досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_5 , проходячи вздовж будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_8 , з яким у нього виник словесний конфлікт. На ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_8 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого та бажаючи їх настання, дістав ніж, яким умисно наніс не менше трьох ударів в область тулуба та обличчя потерпілого ОСОБА_8 , тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ліва з пошкодженням лівої легені, колотого не проникаючого поранення грудної клітини з права, колотого поранення в області обличчя, геморагічний шок другого ступеню.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

25.02.2024 року ОСОБА_5 затриманий як підозрюваний у вчиненні даного злочину та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний може переховуватися від суду та органу досудового розслідування (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (пункт 4 частини 1 статті 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).

В ході розгляду вказаного клопотання прокурор та слідчий останнє підтримали з мотивів, наведених у ньому.

Підозрюваний свою провину у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому визнав, при цьому зазначав, що його дії носили вимушений характер, адже нанесенню ним удару ножем передувало його побиття потерпілим та іншим чоловіком, на що вказують наявні у нього нині явні тілесні ушкодження на обличчі. Ніж він викинув з рук сам, не мав наміру продовжувати наносити удари, або втікати з місця. Вказує, що проходить з 2018 року військову службу, після отриманого поранення проходив реабілітацію та з грудня 2023 року приступив до виконання бойових завдань. 24-го лютого 2024 року, на його прохання, був відпущений командиром на день народження товариша, самовільно військову частину не залишав, та в ніч подій, прямував саме до військової частини. Готовий співпрацювати зі слідством та наміру вчиняти тиск на потерпілого чи свідків немає, навпаки готовий до надання матеріальної допомоги.

Захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_6 , з огляду наявні на обличчі його підзахисного явні тілесні ушкодження, що за його позицією свідчить на користь пояснень ОСОБА_5 щодо протиправної поведінки потерпілого, вважає, що до встановлення всіх дійсних обставин подій, обрання ініційованого самого тяжкого виду запобіжного заходу є передчасним. Щодо заявлених ризиків, то спростовував можливість впливу на потерпілого та свідків, яких підозрюваний не знає, як і місце їх проживання. Можливість його переховування також є недоведеною з огляду на перебування під порядкуванням військової частини та безпосередньо командира. Щодо ризику вчинення іншого злочину, то йог підзахисний раніше не судимий, отже даний ризик також вважає недоведеним. У разі встановлення слідчим суддею все ж таки обгрунтованості заявлених ризиків, то просив обрати його підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, якого вважає достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

На даному етапі сукупність наданих органом досудового розслідування доказів є достатньою, аби стверджувати про причетність ОСОБА_5 до вище вказаного кримінального правопорушення.

В той же час, обгрунтованість підозри є недостатньою для застосування міри запобіжного заходу, без доведення ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК, неможливості запобігти цим ризикам із застосуванням більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також при обранні міри запобіжного заходу слідчий суддя, суд має врахувати обставини, визначені ч.1 ст. 187 КПК.

Стосовно заявлених ризиків, то слідчий суддя вважає, що з кола заявлених ризиків лише ризик впливу на потерпілого та свідків є обгрунтованим, з огляду на різність їх версій подій та тяжкості висунутої підозри, що може спонукати до вчинення дій для уникнення тяжкого кримінального переслідування, зокрема впливу на вказаних осіб з метою зміни ними показів на його користь.

Щодо ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду, то дійсно ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, однак лише це не може впливати на обгрунтованість даного ризику, а з урахуванням особи ОСОБА_5 , який, перебуваючи з 2018 року на військовій службі, з боку командування характеризується лише з позитивного боку.

Тим більш, на спростування даного ризику свідчить його дійсне проходження військової служби та перебування в постійному розпорядженні військової частини, що свідчить про відсутність можливого його вільного, без дозволу командування, пересування поза межами військової частини та спростовує заявлений ризик щодо його можливого переховування та відсутність заяв щодо самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини у період, в який інкримінується йому вищевказане діяння, свідчить на користь ОСОБА_5 щодо підстав його перебування за межами військової частини.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то на обгрунтування останнього слідчий посилається на ті самі обставини, якими обгрунтовує ризик впливу на потерпілого та свідків, стосовно якого судом вже надано оцінку та інших доводів на доведення даного ризику слідчим та прокурором не наведено, в тому числі в ході розгляду даного клопотання.

Стосовно ризику вчинення іншого злочину, то ОСОБА_5 раніше не судимий, дані про його репутацію, зокрема характеризуючі документи, також не дають підстав вважати про його кримінальний ухил, тобто аргументи органу досудового розслідування на наявність вказаного ризику не є переконливими, а такі сумніви мають трактуватись на корить підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя вважає, що з огляду на ступень ризику щодо можливого впливу на потерпілого та свідків, для запобігання вказаному ризику буде достатнім застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, є необхідним покласти на ОСОБА_5 зобов`язання, визначені ч.5 даної статі з огляду на визначений ризик, зокрема у виді:

утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.132, 176-179, 183-184, 194, 309 КПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 , про обрання відносно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши терміном на два місяці наступні обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України:

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий.

Підозрюваному письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1