Справа № 333/6053/23
Провадження № 1-кп/333/349/24
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000477 від 25 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом речовий доказ, оптичний диск формату DVD-R із відеозаписами з камер відео нагляду з буд. №14 по вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі, протоколу огляду зазначеного відеозапису та рапорту щодо виконання доручення від 06 квітня 2023 року щодо виконання оперативно-розшукових заходів на встановлення місця знаходження автомобіля «Опель Астра» та осіб причетних до скоєння злочину. Клопотання обґрунтовує тим, що зазначені розшукові дії фактично були негласною розшуковою дією - спостереженням за особою та були проведені без попереднього отримання ухвали слідчого судді, а тому просив визнати зазначений речовий доказ очевидно недопустимим та не долучати його до матеріалів справи.

Прокурор не вбачає підстав для задоволення клопотання, зазначив, що це є технічною помилкою, просив відмовити у його задоволенні.

Інші учасники провадження підтримали клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Разом з тим, заявлений доказ, який просить визнати очевидно недопустимим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Вирішення питання щодо очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду, є передчасним, а тому відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про визнання доказу очевидно недопустимим залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1