КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000067, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Цвіткове Городищенського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , освіта не повна середня, механізатор СК «Агромбізнес», неодруженого, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави; за ч. 4 ст. ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 з метою уникнення від встановленої законом відповідальності за керування трактором без передбаченого дозволу (посвідчення тракториста - машиніста), в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 2 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», а саме п.7, згідно якого посвідчення видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби, у 2018 році (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого посвідчення машиніста-тракториста, вступив у змову з невстановленою особою, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення машиніста-тракториста), надав невстановленій досудовим слідством особі свої анкетні дані, фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, та сплатив за дану послугу, невстановленій досудовим розслідуванням особі кошти в сумі 4000 гривень, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

У подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці виготовила підроблений документ посвідчення машиніста-тракториста, яке надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення машиніста-тракториста, серія КХ і номер НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «В1», «D1», «Е1», «Н» від 19.07.2013 року, видане ДІСГ в Київській області, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_7 .

Окрім цього, ОСОБА_7 18.07.2023 приблизно о 10 годині 40 перебуваючи за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, на перехресті вулиць Незалежності, Козацька та Миронівська, будучи учасником дорожнього руху в якості водія транспортного засобу трактора марки «Беларус» моделі «82.1» державний номерний знак НОМЕР_2 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівників сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_3 від 19.07.2013 є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення тракториста-машиніста, із серійним номером НОМЕР_3 від 19.07.2013 на своє ім`я і у такий спосіб використав його.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-23/37300-ДД наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_7 - не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 19 липня 2023 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального зону.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за епізодом кримінальної протиправної діяльності, який кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України:

- визначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громалян, що становить 850 грн та, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити його відпризначеного покарання.

- визначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у 2018 році (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), тобто на момент ухвалення оскаржуваного вироку від 19.10.2023 минуло більше ніж 3 роки від дати вчинення злочину, а тому суд, з урахуванням того, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за епізодом кримінальної протиправної діяльності за 2018 рік, який стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, минув, - не роз?яснив обвинуваченому ОСОБА_7 право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказаним епізодом кримінально-протиправної діяльності на підставі ст. 49 КК України і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 , повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття; заяв та клопотань від нього не надходило. Згідно з вимогами КПК України участь обвинуваченого у даному випадку не є обов`язковою, а тому колегія суддів відповідно ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Як зазначено у ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України (станом на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення) передбачалось покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, відповідно до положень ч. 3 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358 КК України, відносилось до злочинів невеликої тяжкості. (станом на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення)

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження чи позбавлення волі.

Разом із тим, ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз?яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також, відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Об?єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 06.12.2021 (справа №? 521/8873/18) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, саме суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК країни, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Згідно із висновками вищенаведеної постанови Верховного суду нероз?яснення судом першої чи апеляційної інстанцій права та підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст. 285 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Із оскаржуваного вироку убачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у 2018 році (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), тобто на момент ухвалення оскаржуваного вироку від 19.10.2023 минуло більше ніж 3 роки від дати вчинення злочину, а тому суд, під час розгляду вказаного кримінального провадження, з урахуванням того, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за епізодом кримінальної протиправної діяльності за 2018 рік (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), який стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, минув, не роз?яснив обвинуваченому ОСОБА_7 право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказаним епізодом кримінально-протиправної діяльності, на підставі ст. 49 КК України і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких умов убачається, що під час здійснення судового розгляду зазначеного епізоду кримінально-протиправної діяльності ОСОБА_7 , який кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, суд першої інстанції повинен був роз?яснити останньому право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення та, за умови його згоди, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а у разі його відмови від такого звільнення - визнати його винним та призначити покарання, однак звільнити від нього на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, однак цього не зробив, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції, у разі, якщо не погіршується становище обвинуваченого.

Як передбачено п. п. 3,4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити; вирок змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. На підставіч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 49 КК України.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

ВирокКагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 49 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2057/2024

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Доповідач: ОСОБА_1