У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2024 Справа №607/13206/24 Провадження №1-кс/607/3595/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий ВРЗЗКС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000202 від 26 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення ч.3 ст.332 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 14 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підозрюваній ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . З урахуванням того, що санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає конфіскацію майна як додатковий вид покарання в особи, яку визнають винною у вчиненні кримінального правопорушення, виникла необхідність у вжитті заходів для забезпечення можливості подальшої конфіскації майна, а саме накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, скерував на адресу суду заяву в якій просить проводити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Виклик ОСОБА_5 не здійснювався на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає наступне.

Слідчий суддя встановив, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000202 від 26 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення ч.3 ст.332 КК України.

14 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.332 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 .

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.59 КК України конфіскація майна - це покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, є власністю засудженого, якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Санкцією ч.3 ст.332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 .

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, та яке може бути призначено ОСОБА_5 судом у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на належне підозрюваній ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, накладення арешту на вищезазначене майно не є позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчужувати таке майно та розпоряджатися ним, без встановлення заборони користування ним, що за своєю суттю не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання старшого слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_6 , шляхом заборони її відчуження.

Копію ухвали надіслати прокурору Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 для контролю за її виконанням, із покладенням обов`язку сповістити власника майна про накладення арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1