Справа № 487/4637/24
Провадження № 1-кс/487/3295/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000857 від 24.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156-1 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 24.05.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000857 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив задовольнити клопотання про накладення арешту на майно третьої особи, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000857 від 24.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156-1 КК України, в ході проведення санкціонованого обшуку від 29.05.2024, а саме: мобільний телефон марки «Redmi» синього кольору імеі1: НОМЕР_1 імеі2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 .

Клопотання мотивоване тим, що згідно ч. 2 п.1 ст. 167 КПК України, мобільний телефон марки «Redmi» синього кольору імеі1: НОМЕР_1 імеі2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 який упаковано до сейф-пакету № WAR1370049, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження уникнення спотворення предмету кримінального правопорушення та подальшого проведення слідчих дій, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені предмети з метою збереження уникнення спотворення предмету кримінального правопорушення.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000857 від 24.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.05.2024 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшли матеріали за вх. 6927-2024, про те, що 25.04.2023 року надійшло повідомлення по лінії НОМЕР_4 від гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , заявник перебуває разом з дочкою гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на її мобільний номер телефона надійшло повідомлення від невідомої особи, яка в месенджері "Viber" підписаний, як « ОСОБА_6 » з номеру НОМЕР_6 надсилає повідомлення сексуального характеру, де ОСОБА_6 намагається схилити малолітню гр. ОСОБА_7 до можливих розпусних дій. В ході проведення заходів співпрацюючи з іншими службами поліції м. Києва було встановлено, що «Геннадий» номер телефону НОМЕР_6 перебуває в АДРЕСА_2 .

Відповідно до рапорту інспектора СОЮ Подільського УП ГУНП в місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , встановлено, що 25.04.2023 року надійшло повідомлення по лінії102 від гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону НОМЕР_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , заявник перебуває разом з дочкою гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на її мобільний номер телефона надійшло повідомлення від невідомої особи, яка в месенджері Viber підписаний, як « ОСОБА_6 » з номеру НОМЕР_6 надсилає повідомлення сексуального характеру, де ОСОБА_6 намагається схилити малолітню гр. ОСОБА_5 до можливих розпусних дій. В ході проведення заходів співпрацюючи з іншими службами поліції м. Києва було встановлено, що «Геннадий» номер телефону НОМЕР_6 перебуває в АДРЕСА_2 .

Із пояснення ОСОБА_4 встановлено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 разом із малолітньою донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 25.04.2023 року ОСОБА_5 перебувала на навчанні в ЗОШ №243, приблизно о 17:09 годин, ОСОБА_4 зателефонувала вчитель подовженого дня та повідомила, що ОСОБА_5 в мобільному додатку «Вайбер» було здійснено телефонні дзвінки з невідомого абонентського номеру НОМЕР_7 який підписаний як « ОСОБА_6 », після чого вчитель заблокував даний номер на прохання матері. Того ж дня коли ОСОБА_5 повернулася зі школи мати ОСОБА_4 взяла телефон доньки та розблокувала номер, одразу ж від користувача « ОСОБА_6 » почали приходити смс-повідомлення в яких мали місце компліменти малолітній ОСОБА_5 та прохання відправити чоловіку оголені фотографії малолітньої ОСОБА_5 .

Мати ОСОБА_4 від імені доньки почала листування з користувачем абонентського номеру НОМЕР_7 який підписаний як « ОСОБА_6 », в листуванні ОСОБА_4 прохала фото чоловіка щоб показати його співробітникам поліції, на що чоловік « ОСОБА_6 » відмовився.

В ході виконання доручення надійшов рапорт о/у ВКП Миколаївського РУП про те, що в квартирі АДРЕСА_4 , проживає сім`я переселенців з Херсонської області а саме чоловік на ім`я ОСОБА_6 , також в годі усного опитування мешканців будинку та допиту свідка ОСОБА_9 було підтверджено що в квартирі АДРЕСА_4 проживає ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В ході виконання доручення, надійшов рапорт о/у ВПК в Миколаївській області ДКП НП України ОСОБА_11 про те, що проведенням OSINT заходів встановлено особу, яка можливо користується абонентським номером НОМЕР_7 громадянин ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартири АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності у частці 1/4 є ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у частці 1/1 є ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

29.05.2023, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , за місцем мешкання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi» синього кольору імеі1: НОМЕР_1 імеі2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 який упаковано до сейф-пакету № WAR1370049;

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні речей.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000857 від 24.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156-1 КК України, в ході проведення санкціонованого обшуку від 29.05.2024, а саме: мобільний телефон марки «Redmi» синього кольору імеі1: НОМЕР_1 імеі2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1