Провадження № 11-кп/4808/36/24
Категорія ст. 185 ч.4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Івано Франківського міського суду від 08 вересня 2023 року, відносно ОСОБА_9 за ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.4 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз : 04.09.2018 року вироком Івано Франківського міського суду за ст. 185 ч.3, ст.71 ч.1КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Зазначає, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини, а саме те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів», добровільно, з метою позбавлення наркологічної залежності з 12.04.2022 року став учасником замісної підтримувальної терапії в ЕНП «Прикарпатський наркологічний центр ІФ ОР», відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 ч.1 КК України обтяжують покарання.

Просить вирок Івано Франківського міського суду від 08.09.2023 року змінити та призначити йому остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.4 КК України та призначено йому покарання :

- за ст. 185 ч.3 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.4 КК України із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 , вказано рахувати з моменту його затримання для виконання даного вироку.

Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 26 616 гривень 26 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 у користь ОСОБА_10 , 28 491 гривню 50 копійок на відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди та 5000 гривень на відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло та в умовах воєнного стану, за таких обставин.

ОСОБА_9 , маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нові умисні корисливі злочини.

Так, з метою таємного викрадення чужого майна із квартир мешканців м. Івано-Франківська, ОСОБА_9 24.01.2022 у період часу з 08 год 20 хв по 17 год 20 хв, направився до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , піднявшись на шостий поверх будинку АДРЕСА_2 , підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_10 . Переконавшись, що господарів у квартирі немає та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до серцевини замків вхідних дверей, незаконно проник до вказаного приміщення та таємно викрав грошові кошти у сумі 10000 грн. та ювелірні вироби.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_9 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 28491,50 гривні.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_9 , в період часу з 30.06.2022 по 16 год 02.07.2022, з метою таємного викрадення чужого майна із квартир мешканців м. Івано-Франківська, направився до будинку АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , піднявшись на другий поверх будинку АДРЕСА_4 , підійшов до дверей квартири АДРЕСА_5 , де на той час проводились ремонтні роботи та яка належить потерпілому ОСОБА_11 . Переконавшись, що господаря у квартирі немає та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до серцевини замка вхідних дверей, незаконно проник до вказаного приміщення та таємно викрав електроінструменти.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_9 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 2590 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так як, в поданій апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що розгляд даної апеляційної скарги можливий за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити та призначити її підзахисному більш м`який вид покарання;

- прокурор з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 заперечив, вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.4 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необгрунтованими.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за ст. 185 ч.4 КК України : визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які відповідно до ст. 66 ч.1 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого за ст. 185 ч.3 КК України судом не встановлено.

Також не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Окрім цього, судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який має постійне місце проживання, перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра з діагнозом «Розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Також є учасником замісної підтримувальної терапії в ЕНП «Прикарпатський наркологічний центр ІФ ОР» з 12.04.2022 року, отримує препарат бупренорфін з добовою дозою 10 мг.

З висновку досудової доповіді, складеної старшим інспектором Івано Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано Франківській області від 13.02.2023 року, вбачається, що уповноважений орган з питань пробації вважає, що існує висока ймовірність вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства у тому числі для окремих осіб.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ст. 185 ч.4 КК України було встановлено обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, застосовано вимоги ст. 69 ч.1 КК України та призначено основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 185 ч.4 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначення більш м`якого покарання за інкриміновані злочини не відповідатиме ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої обвинуваченим ОСОБА_9 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Івано Франківського міського суду від 08 вересня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.4 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4