Справа № 308/2927/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/132/24 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 14.04.2024 включно з визначенням застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181380 (сто вісімдесят одна тисяча триста вісімдесят) грн щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Великий Ходачів Козівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, зареєстрованого як фізична особа - підприємець, інваліда ІІ групи, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 05.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008.

Цією ж ухвалою у разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає м. Тернопіль, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не спілкуватися із свідками, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 05.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008.

Органом досудового розслідування встановлено, що на початку січня 2024 року ОСОБА_8 , маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі,

-2-

усвідомлюючи, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , з яким узгодив план спільних дій та участь на кожному етапі незаконного переправлення осіб через державний кордон.

В подальшому, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджери, в період з 01.01.2024 по 13.02.2024, у ході неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_9 , який був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон з України за грошову винагороду в сумі 8000 доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 14.02.2024 становило 305011,2 грн), які потрібно буде передати перед переправленням через державний кордон.

У подальшому, на виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 13.02.2024 за допомогою засобів мобільного зв`язку повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_9 потягом до м. Мукачева Закарпатської області на 14.02.2024, надавши вказівки про вжиття ним заходів конспірації при прибутті до вказаного населеного пункту задля запобігання викриття їх злочинних дій.

14.02.2024 приблизно о 09 год 10 хв ОСОБА_7 , діючи у попередній змові з ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, розподіливши наперед між собою функції для спільного вчинення організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, координуючи свої дії, знаходячись в АДРЕСА_2 , зустрів та підібрав ОСОБА_9 до свого автомобіля марки «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 , який використовував як засіб прихованого переміщення осіб до місця подальшого переховування. При цьому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, щодо організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , під час руху в автомобілі надав ОСОБА_9 поради та вказівки щодо його незаконного переправлення через державний кордон, а також повідомив про те, що переправлення його через державний кордон буде відбуватися у визначений ним час та разом із іншими особами, а також отримав від ОСОБА_9 в якості грошової винагороди за незаконне переправлення через державний кордон наперед обумовлені кошти в сумі 8000 доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 14.02.2024 становило 305011,2 грн), після чого завіз ОСОБА_9 до готелю «Континет», що по АДРЕСА_3 та наказав очікувати подальших вказівок.

На виконання своєї протиправної діяльності, ОСОБА_7 , діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, близько 22 год 14.02.2024, використовуючи засоби мобільного зв`язку у ході телефонної розмови із ОСОБА_9 , повідомив останньому про необхідність зустрічі з метою обговорення часу та місця переправлення його через державний кордон України.

15.02.2024 приблизно о 22 год 10 хв ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, на виконання вказівки ОСОБА_7 , вийшовши з готелю, сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 , що

-3-

був припаркований на стоянці готелю «Континент», за адресою АДРЕСА_3 , де в ході розмови ОСОБА_7 надав ОСОБА_9 вказівки та роз`яснення щодо умов незаконного переправлення останнього через державний кордон України поза пунктами пропуску, при цьому повідомив, щоб він був зібраним і готовим до виїзду 15.02.2024 о 04 год 30 хв, так як у вказаний час за ним приїде особа жіночої статі, до якої він має сісти в авто і яка повезе його до лінії державного кордону.

15.02.2024 о 04 год 20 хв ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, щоб він швидко виходив з готелю, оскільки під`їхав автомобіль, який повинен довезти його до лінії державного кордону.

У свою чергу ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, на виконання вказівки ОСОБА_7 вийшовши з готелю, сів в автомобіль марки «Opel Astra» номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_10 та поїхали в с. Верхній Коропець Мукачівського району, де до них підсіли ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , після чого всі разом попрямували до прикордонного АДРЕСА_4 , де на відстані близько 1600 м від українсько-угорського кордону за координатами 48.2239215, 22.5537065, ОСОБА_10 висадила ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і сказала їм очікувати невстановлену особу, яка надасть їм подальші вказівки, однак 15.02.2024 приблизно о 06 год 45 хв останніх зупинено працівниками правоохоронних органів,

15.02.2024 об 11 год працівниками правоохоронних органів припинено протиправну діяльність ОСОБА_7 спрямовану на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України та затримано його на території мінні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_5 .

15.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, а саме те, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчий суддя врахувала дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який одружений, зареєстрований з 2009 року як фізична особа підприємець, хворіє на ряд захворювань, являється особою з інвалідністю ІІ групи. При визначенні щодо ОСОБА_7 застави, слідчий суддя врахувала положення ч. 5 ст. 183 КПК України, згідно яких розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину становить від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_7 та прийшла до висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на її думку буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків визначених КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 16.02.2024 скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді

-4-

тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави не менше одного мільйона гривень. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, оскільки її розмір не відповідає тяжкості та суспільній небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній. На думку сторони обвинувачення, визначений судом розмір застави, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення

-5-

підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 05.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008.

15.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 16.02.2024 за клопотанням старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181380 (сто вісімдесят одна тисяча триста вісімдесят) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-6-

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років та яке відноситься до категорії тяжких, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для

-7-

працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави, слідчий суддя взяла до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшла до висновку, що застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків і такий розмір не буде завідомо непомірним для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181380 (сто вісімдесят одна тисяча триста вісімдесят) грн, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави не менше 1000000 грн, задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ініціатор клопотання, за погодженням з прокурором, не вказував про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 , як і не вказував про виключність випадку у розумінні положень ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор вже зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_7 у розмірі не менше одного мільйона грн. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування

-8-

запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів ураховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_7 не містять, а наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2024 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді