Справа № 509/786/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000519 від 02 листопада 2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (військова частина НОМЕР_1 ), має на утриманні двох малолітніх дітей - 2012 р.н., 2020 р.н.,, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія стартової батареї військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.405 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді водія стартової батареї військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 32, 33, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, приблизно об 23 год. 30 хв. 23.07.2022 (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні, на території тимчасового місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , а саме: АДРЕСА_2 (більш точна позиція з міркувань безпеки розголошенню не підлягає) достеменно знаючи, що старший лейтенант ОСОБА_4 являється для нього начальником за званням, будучи незадоволеним виконанням старшим лейтенантом ОСОБА_4 обов`язків з військової служби, а саме тим, що він доповів командиру 2 стартової батареї військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_7 про знаходження ОСОБА_6 у нетверезому стані, після чого ОСОБА_7 надав усний наказ здати зброю останнього та боєприпаси начальнику стартового відділення начальної ракетної батареї військової частини НОМЕР_3 старшому лейтенанту ОСОБА_4 , умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення будь-якої фізичної шкоди здоров`ю старшого лейтенанта ОСОБА_4 , підриву авторитету останнього та демонстрації своєї уявної переваги, у присутності інших військовослужбовців підрозділу, з мотивів невдоволення службовою вимогливістю останнього, наніс один удар кулаком лівої руки в область правої щоки старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який завдав фізичного болю останньому, та від нанесеного удару останній впав на землю та отримав забій лівого ліктьового суглобу, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України визнав повністю, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 23.07.2022 о 23 год. 30 хв., у нетверезому стані, після чого ОСОБА_7 надав усний наказ йому здати зброю та боєприпаси старшому лейтенанту ОСОБА_4 , у присутності інших військовослужбовців підрозділу він наніс один удар кулаком лівої руки в область правої щоки старшого лейтенанта ОСОБА_4 . У вчиненому щиро розкаюється. Просить вибачення у потерпілого. Також просить суд суворо його не карати, бажає продовжити військову службу та брати участь у захисті Батьківщини.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а тому суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу 111 Рекомендації 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.405 КК України як заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинених в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей - 2012 р.н., 2020 р.н., також має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проходження служби характеризується задовільно.

Відповідно до ст.66 ч.1 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставина, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, наявність декількох обставин, які пом`якшують, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, його відношення до скоєного та бажання продовжити військову службу з метою подальшого захисту Батьківщини; думку потерпілого про призначення покарання на розсуд суду, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити Бурбурасу покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті кримінального закону.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст.75 КК України, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 405 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити Бурбурасу покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, яке мало місце 23.07.2022, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення, тобто застосувавши положення ч.1 ст.75 КК України, які діяли на момент вчинення вказаного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, …, при призначенні покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вимог діючого законодавства та вищевикладеного, тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, декількох обставин, які пом`якшують покарання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, продовжує військову службу, усвідомлення ним своєї протиправності злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, які на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, згідно положень ст.75 КК України (в редакції Закону, що діяла на час скоєння кримінального правопорушення), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов не заявлено, речові докази, витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.369,373-376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.405 ч.4 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на Бурбураса покласти обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_8 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду на протязі 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1