Справа № 204/3491/24
Провадження № 1-в/204/678/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника закладу: ОСОБА_4 ,

адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення з посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 .

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 06.12.2019 стосовно ОСОБА_6 , який вчинив діяння, що мало ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У судовому засіданні представник закладу ОСОБА_7 підтримала подану заяву та просила суд змінити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 оскільки на теперішній час останній особливої небезпеки для оточуючих не становить та продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.

ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив суд проводити судовий розгляд без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви, оскільки матеріали справи не містять відомостей про сталі покращення психічного стану ОСОБА_6 .

Адвокат ОСОБА_5 вважала за можливе задовольнити подану заяву, змінити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з посиленим наглядом.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як законність (п.2) та диспозитивність (п.19).

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.

Відповідно до статті 95 КК України, статті 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 06.12.2019, стосовно ОСОБА_6 , який вчинив діяння, що мало ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Із долученого до заяви висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 368 від 25.03.2024 вбачається, що на тлі проведеного лікування та реабілітаційних заходів психічний стан хворого покращився з грудня 2021 року: маячні ідеї власної значимості почали втрачати актуальність для пацієнта, перестали впливати на його поведінку, зменшилась вираженість емоційно-вольових розладів. З травня 2023 року психічний стан хворого залишався стабільним, маячна симптоматика редукувалась (ідеї власної значимості), подолані дисимулятивні тенденції, поведінка залишилась впорядкованою, настрій рівним. На перший план виступили помірно виражені зміни особистості за шизофренічним симптомокомплексом. З жовтня 2023 сформоване достатнє усвідомлення хворобливості свого психічного стану, асоціального способу життя в минулому, напрацьовані позитивні терапевтичні настанови на прийом лікування та відмову від вживання психоактивних речовин в майбутньому. Висловлює формальний жаль з приводу скоєного. Наявні позитивні терапевтичні настанови та настанови на відмову від вживання алкоголю та психоактивних речовин в майбутньому, що свідчить про усунення особливої небезпеки пацієнта для оточуючих шляхом досягнення стабільного позитивного психічного стану особи. Відповідно шкали HCR -20V3 ризик насильства в майбутньому середній.

Натомість, як вбачається з дослідженого судом попереднього висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 № 1042 від 27.10.2023, в психічному стані пацієнта відмічається позитивна динаміка: емоційно-вольові розлади у вигляді емоційної нестійкості, дратівливості, збудливості, конфліктності, афективної зарядженості зменшились за частотою виникнення та інтенсивністю проявів. Продуктивної психопатологічної симптоматики не визначалось. Почав розкривати хворобливі переживання минулого, викладені в медичній документації, формально усвідомлювати тяжкість скоєного правопорушення, але відсутнє розуміння причинно-наслідкового зв`язку між скоєним та наявним хронічним психічним захворюванням, не сформовані лікувальні та антиалкогольні настанови на майбутнє, що свідчило про збереження особливої небезпеки пацієнта для оточуючих.

Отже, з вказаних висновків судом встановлено, що в клінічній картині захворювання ОСОБА_6 відбулися деякі позитивні зміни та спостерігається незначна позитивна динаміка покращення психічного стану. Проте з часу попереднього проведення засідання комісії минув незначний термін, більше п`яти місяців, та такий термін, за висновком суду, є недостатнім для здійснення висновків про те, що у стані здоров`я останнього відбулися такі зміни, внаслідок яких відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру. Крім того, суд відмічає, що за результатами оцінки ризику насильства за шкалою HCR -20V3 рівень насильства в майбутньому є середнім.

Слід зазначити, що розглядаючи подану заяву представника закладу про зміну застосування виду примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , суд не вдається до оцінки висновку лікарів-психіатрів, які володіють спеціальними знаннями, не ставить під сумнів його достовірність, а лише робить висновок щодо наявності та стійкості позитивних змін у психічному стані пацієнта з урахуванням сукупності висновків комісії лікарів-психіатрів. При цьому, висновок комісії лікарів-психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві представника закладу з надання психіатричної допомоги.

Суд також звертає увагу, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

Таким чином, питання про зміну примусових заходів медичного характеру суд вважає передчасним, оскільки з урахуванням характеру психічного захворювання, яке наявне у ОСОБА_6 , та тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, для перевірки стабільності психічного стану пацієнта та стабільності ремісії необхідний більш тривалий період, ніж останні півроку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, статтями 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 10.06.2018 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Повний текст ухвали буде проголошений 25.04.2024 о 15:00.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст ухвали складено 25.04.2024.

Суддя ОСОБА_1